Kinijos Komunistų partijos VIII Visos Kinijos suvažiavime

PEKINAS, rugsėjo 23 d. (TASS-ELTA). Šiandien įvyko KKP VIII suvažiavimo eilinis posėdis. Pirmasis pasėdyje kalbėjo visos Kinijos profsąjungų federacijos pirmininkas Lai Žo‑jujis. Pažymėjęs pagrindinius pakitimus paėmusios valdžią į savo rankas Kinijos darbininkų klasės padėtyje, Lai Žo-jujis pasakė, kad dabar svarbiausias darbininkų klasės uždavinys yra vystyti gamybą, nenuilstamai kelti visuomenės gamybines jėgas, paversti Kiniją didžia socialistine industrine valstybe. Prafsąjungų uždaviniai socialistinės statybos srityje, pabrėžia Lai Žo‑jujis, yra suvienyti ir sutelkti visą darbininkų klase, ginti plačiųjų darbo žmonių masių materialinius interesus bei demokratines teises ir auklėti juos komunizmo dvasia. Tik įvykdžiusios šiuos uždavinius, pareiškė Lai Žo‑jujis, profsąjungos bus vertos vadintis komunizmo mokykla. Pagrindinė viso profsąjungų darbo sėkmingo vykdymo sąlyga, pažymėjo Lai Žo-jujis, yra palaikyti glaudų ryšį su masėmis, o tai galima pasiekti, tik iš tikrųjų rūpinantis darbininkų ir tarnautojų masių interesais. Mes turime, toliau pasakė Lai Žo-jujis, ugdyti darbininkų ir tarnautojų masėse teisingą valstybinių interesų supratimą ir tuo pačiu metu organizuoti darbo žmones jų pačių interesams ginti. Lai Žo‑jujis pabrėžė masių kontrolės įmonių darbui vaidmenį tam, kad būtų galima laiku surasti ir pašalinti trūkumus administracijos darbe. Lai Žo‑jujis pažymėjo, kad profsąjungos turi būti visiškai persunktos demokratizmo dvasia. Bet kuriomis aplinkybėmis pagrindiniai profsąjungų darbo metodai turi būti masių įtikinamas auklėjimas, įtraukimas ir patraukimas; profsąjungose negali būti vietos administravimui. Žodis suteikiamas Maroko Komunistų partijos delegacijos vadovui Ali Jatai. Perdavęs brolišką sveikinimą Kinijos komunistams, jis pasakė, kad marokiečių tauta vieningai dėkinga kinų tautai už pergalę prieš imperialistus, pergalę, kuri suteikė vertingą pagalbą marokiečių tautai įgyjant savo laisvę ir nepriklausomybę. Ceilono Komunistų partijos vardu suvažiavimą sveikino Vikremasingas. Pažymėjęs, kad jo šalies liaudis nustatė normalius santykius su Kinijos Liaudies Respublika, Ceilono Komunistų partijos CK pirmininkas pabrėžė KLR indėlį mažinant tarptautini įtempimą. Suvažiavimo delegatus sveikino Kubos liaudies socialistinės partijos atstovas ir Nepalo Komunistų partijos CK narys S. R. Šrestas. Po Spalio revoliucijos pergalės Rusijoje, savo kalboje pasakė Graikijos Komunistų partijos atstovas Stringosas, Kinijos revoliucijos pergalė – didžiausias įvykis. Ji įkvepia graikų tautą kovai už savo nacionalinę nepriklausomybę. Su dideliu dėmesiu delegatai išklausė KKP CK pramonės ir transporto skyriaus vedėjo pavaduotojo Li Li-sanio kalbą. Jis papasakojo apie savo kairiojo nukrypimo klaidas ir apie tai, kaip partija, laikydamasi savo kadrų auklėjimo principo, davė jam galimybę darbe ištaisyti jo padarytas klaidas. Baigdamas Li Li-sanis pareiškė visiškai sutinkąs su Mao Czeduno įžangine kalba, su Liu Šaoci politiniu pranešimu, su Den Siao-pino pranešimu apie partijos įstatų pakeitimus ir Čžou En-lajaus pranešimu apie pasiūlymus antrojo penkmečio planui. Po pertraukos pirmasis žodį gavo Kinijos Liaudies išsivadavimo armijos vyriausiosios politinės valdybos viršininko pavaduotojas Tan Čženas. Jis sustojo ties armijos kūrimo klausimais. Šiuo metu, pabrėžė jis, prasidėjo naujas armijos kūrimo etapas, kuriam būdingas jos apginklavimo ir technikos gerinimas, o tai sukėlė eilę pakitimų vadovybės sistemoje, armijos organizavime ir koviniame parengime. Dabartinis stambus armijos pertvarkymas, pasakė jis, apsprendžiamas naujos padėties, kuri susidarė po revoliucijos pergalės Kinijoje, ir yra daugiametės kovos išdava. Šiuo metu Kinijos Liaudies išsivadavimo armija pavirto armija, turinčia visas kariuomenės rūšis. Padarytas galas revoliucinių bazių laikotarpio decentralizuotam vadovavimui, pasiekti laimėjimai kareivių ir karininkų koviniame parengime, jiems įsisavinant šiuolaikinius ginklus ir karo techniką, stiprinant organizuotumą ir drausmę. Tan Čženas nurodė, kad neseniai įvykdytas perėjimas nuo laisvanoriško ėmimo į armiją prie karinės prievolės sistemos, nuo karininkų aprūpinimo natūra prie piniginio išlaikymo, o taip pat karinių laipsnių ir karių apdovanojimo ordinais bei medaliais už jų nuopelnus sistemos įvedimas jau dabar teigiamai atsiliepia visam armijos kariniam darbui bei būklei. Reikia pabrėžti, pasakė Tan Čženas, kad šie laimėjimai neatskiriami nuo Tarybų Sąjungos ginkluotųjų pajėgų priešakinio patyrimo studijavimo. Toliau pabrėžęs svarbią technikos reikšmę šiuolaikiniame kare, Tan Čženas nurodė, kad dar šioje srityje atsiliekama ir paragino iš visų jėgų stengtis įveikti šį atsilikimą tam, kad per kelerius metus būtų galima pavyti priešakinių techniniu atžvilgiu šalių armijas. Tan Čženas po to sustojo ties šiuolaikinių karo mokslo žinių įsisavinimo svarba ir ties būtinumu, teisingai derinti demokratiją ir griežtą drausmę armijoje. Mes esame įsitikinę, pareiškė baigdamas Tan Čženas, kad visa Kinijos Liaudies išsivadavimo armijos asmeninė sudėtis, įkvėpta KKP istorinio VIII suvažiavimo, pašalins esamus trūkumus ir dar glaudžiau susitelks apie partiją, padės maksimumą pastangų, kad pilnutinai įvykdytų partijos ir šalies iškeltus armijai uždavinius. Suvažiavimą sveikina Austrijos Komunistų partijos delegacijos vadovas Fiurnbergas, Šveicarijos Darbo partijos generalinis sekretorius Vogas, Kostarikos partijos „Vanguardia Popular“ atstovas. Naujosios Zelandijos komunistų vardu suvažiavimą sveikina Naujosios Zelandijos Komunistų partijos CK politinio biuro narys Sdertonas. Liaudies Kinija, pareiškia jis, tai taikos garantija Pietryčių Azijoje. Naujosios Zelandijos liaudis reikalauja iš savo vyriausybės, kad ji nustatytų normalius santykius su Kinijos Liaudies Respublika. Delegatai ir svečiai šiltai sutiko Izraelio Komunistų partijos delegacijos vadovo M. Vilnerio kalbą. Kinijos laimėjimai visose gyvenimo srityse, pasakė jis, kelia didį pasigėrėjimą. Kinija parodė Azijos tautoms pavyzdžius ir kelią į išsivadavimą nuo užsienio jungo. Suvažiavime buvo taip pat perskaityti Turkijos, Portugalijos ir Tuniso Komunistų partijų sveikinimai. PEKINAS, rugsėjo 24 d. (TASS-ELTA). Šiandien Kinijos Komunistų partijos VIII suvažiavimas toliau tęsia savo darbą. Pirmoji šios dienos posėdyje kalbėjo darbo moterų tarpe komiteto prie KKP CK pirmoji sekretorė Cai Čan. Ji kalbėjo moterų-specialisčių ir vadovaujančiųjų darbuotojų rengimo bei auklėjimo klausimais. Kinijos Liaudies Respublikos Valstybės tarybos 4-osios kanceliarijos viršininkas Czia To-fu savo kalboje sustojo ties Kinijos Liaudies Respublikos lengvosios pramonės vystymusi. Posėdyje taip pat kalbėjo partijos Čžecziano provincijos komiteto pirmasis sekretorius Czian Chua. Sveikinimo žodį suvažiavime delegatams tarė Alžyro Komunistų partijos pirmasis sekretorius Buchalis, Meksikos Komunistų partijos Politinio biuro narys Terasas, Danijos Komunistų partijos Politinio biuro narys Nilsenas, Ekvadoro Komunistų partijos generalinis sekretorius Sadas, Paragvajaus ir Bolivijos Komunistų partijų atstovai.


Paskutinis šiais metais Seimo posėdis prasidėjo laikinai einančio prezidento pareigas A. Brazausko pranešimu dėl Valstybės kontrolieriaus ir Saugumo tarnybos vadovo. Į ankstesnį K. Uokos postą siūlomas V. Kundrotas, dirbęs prekybos sistemos žinybinėje kontrolėje, o nuo 1990 m. - kontrolieriumi. Išklausęs pretendento numatomų veiklos krypčių, Seimo narys A. Endriukaitis pareiškė, jog kandidatūra svarstoma pažeidžiant reglamento reikalavimus, nes išvadas dėl pretendentų turi pateikti Seimo komitetai, o to nepadaryta! Kandidatas pasitraukė iš Seimo tribūnos, iki komitetai apsvarstys šį klausimą… Į Saugumo tarnybos vadovo postą pasiūlytas J. Jurgelis, buvęs AT deputatas. Seimo narys A. Endriukaitis klausė, kodėl pretendento kandidatūra nėra derinta su Politinių kalinių sąjunga. A. Brazauskas paaiškino, jog pagal Konstituciją reikalingas Seimo sutikimas. J. Dringeliui pasidomėjus, kuo netinkamas dabartinis Saugumo tarnybos vadovas, A. Brazauskas atsakė, jog iš asmeninio pokalbio supratęs, jog to nelabai pageidauja pats dabartinis vadovas. J. Jurgelis pabrėžė, kad pirmiausia sieks šios organizacijos depolitizavimo. Jo manymu, ankstesnes nesėkmes kaip tik ir lėmė per didelis įsitraukimas į politiką. „Norėtųsi, kad po to, kai būsiu pašalintas, liktų tai, kas nekeičiama”, - sakė pretendentas. Anot jo, Saugumo tarnybos aparatas turi būti ne persekiojimui, o valstybės tvirtinimui. Reikia, kad žmonės suprastų, jog padėdami šiai organizacijai, padeda valstybei. Su naujamete dovana kai kuriems Seimo nariams, suinteresuotiems valdymo aparato mažinimu, atvyko ministras pirmininkas B. Lubys. Pasveikinęs su artėjančiais Naujaisiais metais, palinkėjo Seimo nariams daug šampano, o paklaustas, ar šampano kainos bus sumažintos, atsakė, jog tai dabar tvarko ne Vyriausybė, o rinka… Po to ministras pirmininkas pasiūlė svarstyti klausimą dėl Tarptautinių ekonominių ryšių ministerijos panaikinimo. Jos funkcijas turėtų pasidalyti Užsienio reikalų, Ekonomikos bei Finansų ministerijos. Šį klausimą nutarta svarstyti skubesne tvarka. Į Prezidento rinkimų komisiją burtais iš 6 kandidatūrų, kurias pasiūlė Teisininkų draugija, išrinkti 3 laimingieji (o gal nelaimingieji?). Tai G. Fišas, V. Gineika ir T. Birmontienė. Posėdžio pabaigoje Č. Juršėnas perskaitė Seimo narių, neatnešusių darbo knygelių, sąrašą. Į jį, be S. Šaltenio, E. Bičkausko ir kitų, pateko ir… K. Bobelis. Tad biurokratiniai sunkumai nebaigia varginti šio Lietuvai nusipelniusio žmogaus ir Seime. Seime įregistruota ir nauja - Demokratų partijos frakcija. Ar jos veikla atitiks pavadinimą, parodys ateitis. Seimas patvirtino Prezidento rinkimų komisiją. Joje - 12 narių. Komisijos pirmininkas - V. Litvinas.


Vakar po atostogų pradėjo darbą Aukščiausiosios Tarybos deputatai

Prasidėjo naujoji - šeštoji AT sesija. Ji bus ypatinga bent jau tuo, kad paskutinė šios kadencijos deputatams. Darbų daug, tad gal pavyks išvengti nereikalingų ir tuščių debatų, nors vakar jau norėta įsisukti į politines girnas. Ir pretekstas tam buvo pasibaigusi deputato V.Beriozovo byla Aukščiausiajame Teisme. Deputatai, sugiedoję Tautišką giesmę, aptarė darbotvarkę ir pasiūlė ją papildyti kaip tik klausimu dėl deputato V.Beriozovo mandato patikrinimo. Bent porą kartų buvo balsuojama ir, pritrūkus vieno kito balso, šis klausimas neberado vietos darbotvarkėje. Naujai sesijai prireikė ir naujo seniūno bei jo dviejų pavaduotojų. Net trys kandidatai varžėsi dėl teisės vadovauti posėdžiams. Tai - E.Gentvilas, A.Taurantas ir L.Andrikienė. Išdalyti slaptojo balsavimo biuleteniai. Po balsavimo jų atsirado daugiau, nei buvo išdalyta. Už E.Gentvilą balsavo 15, už L.Andrikienę - 30 deputatų, o 56 balsavo už A.Taurantą. Jis ir tapo Aukščiausiosios Tarybos seniūnu. Slaptojo balsavimo rezultatus deputatai patvirtino pakeldami rankas. Tik dvi rankos pakilo „prieš”. Su balsavimo rezultatais nesutiko Z.Šličytė ir R.Gajauskaitė. Buvęs seniūnas E.Gentvilas savo geltoną odinį dokumentų segtuvą perdavė A.Taurantui. Deputatas J.Prapiestis priminė, kad derėtų padėkoti buvusiam seniūnui E.Gentvilui už sugebėjimą žaismingai ir gerai vadovauti posėdžiams, kurie buvo ir įtempti, ir sunkūs. Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas V.Landsbergis papasakojo, kaip vyko derybos su Rusija. Derybos dar nepasibaigė, ne visi ir dokumentai pasirašyti, tačiau svarbiausiasis dalykas - kariuomenės išvedimo grafikas - aptartas. Pirmininkas pabrėžė, kad derybų klausimo nereikėtų interpretuoti savaip, nevartoti jo kaip ginklo būsimuosiuose rinkimuose. Prieš pat pertrauką naujasis seniūnas A.Taurantas paprašė pasiūlyti kandidatus į seniūno pavaduotojus. LDDP frakcija pasiūlė savo kandidatą - buvusįjį seniūno pavaduotoją Č.Juršėną. Po pietų ekonomikos klausimais kalbėjo ministras pirmininkas A.Abišala.


Naujos duomenų bazės id, Senos duomenų bazės id

Didelis susidomėjimas Ženevoj prof. Voldemaro kalba.

Pasiūlymas pakeisti T. S. statutą ir uždrausti karus. Šveicarų telegramų agentūros pranešimu, rugsėjo 8 d. Lietuvos ministeris pirmininkas Tautų Sąjungos plenumo posėdy savo pasakytoj didelio susidomėjimo sukėlusoj kalboj pabrėžė, kad įvykiai neturėtų aplenkti Tautų Sąjungos ir kad ji nestovėtų nuošaliai nuo gyvenimo. Ji turėtų žiūrėti priekin, nes horizonte pavojingai niaukiasi dangus. Vyriausias Tautų Sąjungos uždavinys yra padaryti karus negalimus. Kelogo paktu tarptautinė padėtis yra pakeista, nes juo yra uždraustas karas. Jei paktas ir nėra pilnas, nes jam stinga sankcijų, vis dėlto jis turi didelės reikšmės. Jau Platonas savo raštuose apie idealinę respubliką yra pastatęs klausimą dėl taikos saugotojo. Yra būtinas reikalas, kad Tautų Sąjungos paktas būtų pritaikintas naujai padėčiai. Lietuvos delegacija yra nuomonės, kad Tautų Sąjungai yra atėjęs laikas nešti atsakomybę už naują padėtį ir ją juridiskai išaiškinti. Čia prof. Voldemaras įnešė rezoliuciją, kuria Tautų Sąjunga ima dėmesin Kelogo pakto pasirašymą ir konstatuoja, kad visa eilė Tautų Sąjungos narių yra prisidėję prie šio pakto. Toliau šia rezoliucija valstybės pareiškia, kad jų pareigos, prisiimtos Kelogo paktu, praneša pasižadėjimus, duotus prisidedant prie Tautų Sąjungos. Todėl kyla reikalas pakeisti iš pagrindų kai kuriuos Tautų Sąjungos pakto punktus. Tautų Sąjungos plenumas ryšy su tuo prašo tarybą ištirti klausimą dėl pakto pakeitimų pareikšta prasme ir padaryti kitų metų Tautų Sąjungos plenumo posėdy apie tai pranešimą. Įnešęs šitą rezoliuciją prof. Voldemaras perėjo prie nusiginklavimo klausimo, kuris žymiai yra palengvintas, nes Kelogo paktu kariuomenės, uždraudus karus, yra virtusios pasenėjusiu įrankiu. Pagaliau Lietuvos ministeris pirmininkas nurodė į gresiančias pavojum taikai ekonomines problemas. Todėl ekonominėms problemoms tarptautiniam gyvenime tenka svarbiausias vaidmuo. Prof. Voldemaro įteiktas rezoliucijos projektas perduotas darbų tvarkos komisijai. (Elta)


JFLR Prezidentas Josipas Broz Tito išvyko iš Kijevo

Birželio 22 dieną Prezidentas Josipas Broz-Tito ir lydintieji ji asmenys specialiu traukiniu išvyko iš Kijevo į Rumunijos Liaudies Respubliką. Ukrainos sostinės darbo žmonės, jaučiantieji broliškajai Jugoslavijos liaudžiai didelį draugiškumą, jaudinančiai šiltai išlydėjo brangius svečius. Dešimtys tūkstančių kijeviečių išėjo į gatves, kad iš visos širdies palinkėtų Prezidentui Tito ir jo draugams laimingos kelionės ir per juos palinkėtu didvyriškai bei darbščiai Jugoslavijos liaudžiai laimėjimų socializmo statyboje. Į stoti, papuoštą Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos, Tarybų Sąjungos ir Ukrainos TSR valstybinėmis vėliavomis, išlydėti JFLR prezidentą Josipa Broz Tito ir lydinčius jį asmenis atvyko Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininkas D. S. Korotčenko, draugai M. S. Grečiucha, N. T. Kalčenko, A. I. Kiričenko, I. D. Nazarenko, I. S. Seninas, V. I. Cuikovas, 0. I. Ivaščenko, Ukrainos TSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas G. P. Oniščenko, Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininko pavaduotojas S. A. Kovpakas, Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo sekretorius A. N. Zlenko, Ukrainos TSR ministrai, generolai, TSRS Aukščiausiosios Tarybos ir Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos deputatai, Ukrainos KP CK nariai, respublikinių, sritinių ir miesto organizacijų vadovai, mokslo ir kultūros veikėjai, Stotyje - Kijevo karinės apygardos kariuomenės garbės sargyba. Garbės sargybos viršininkas raportuoja JFLR Prezidentui. Skamba Jugoslavijos, Tarybų Sąjungos ir Ukrainos TSR valstybiniai himnai. Maršalas Josipas Broz-Tito, D. S. Korotčenko ir Tarybų Sąjungos Maršalas V. I. Čuikovas apeina garbės sargybą. Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininkas D. S. Korotčenko kreipiasi į išvykstančius svečius kalba: Prie mikrofono atsakomąją kalbą pasakė draugas Tito. Vaikai įteikia draugui Tito, jo žmonai, Edvardui Kardeliui, Kočai Popovičiui bei jų žmonoms, Mijalko Todorovičiui, Jakovui Blaževičiui ir kitiems prezidentą lydintiems asmenims gėlių puokštes. Belieka kelios minutės iki traukinio išėjimo. Draugas Josipas Broz Tito ir lydintieji jį asmenys atsisveikina su Ukrainos Komunistų partijos ir Ukrainos TSR vyriausybės vadovais ir eina prie vagonų. 22 valandą specialus traukinys išvyksta. Prezidentas Josipas Broz-Tito ir jo draugai maloniai mojuoja rankomis lydintiems. Iki Tarybų Sąjungos sienos Jugoslavijos Vyriausybinę delegaciją lydi TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Sekretorius N. M. Pegovas, TSRS Užsienio reikalų ministro pirmasis pavaduotojas V. V. Kuznecovas, armijos generolas A. I. Antonovas, TSRS URM Kolegijos narys L. F. Iljičiovas, TSRS URM Protokolinio skyriaus vedėjas F. F. Moločkovas, e. TSRS URM 5-ojo Europos skyriaus vedėjo p. K. D. Levyčkinas. JFLR Prezidentą iki sienos taip pat lydi Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos Nepaprastasis ir Igaliotasis Ambasadorius TSR Sąjungoje Velko Mičiunovičius, Jugoslavijos Ambasados TSR Sąjungoje patarejas Filipas Babičius, Jugoslavijos karinis ir karinis oro ataše TSR Sąjungoje Bogdanas Mamula. KIŠINIOVAS, birželio 23 d. (TASS-ELTA). Šiaudien pravažiuodama į Rumunijos Liaudies Respubliką, į Moldavijos sostinę atvyko Jugoslavijos vyriausybinė delegacija, vadovaujama JFLR Prezidento draugo Josipo Broz-Tito.


Oficialiai Ukrainoje užregistruota beveik 6 mln. bedarbių (kas šeštas darbingas šalies gyventojas). Pusė milijono Ukrainos piliečių darbuojasi Europos sekso pramonės srityje. Ukrainos vyriausiasis karo vadas Leonidas Kučma sustabdė šaukimą į Ukrainos armiją, nes jos neįmanoma išmaitinti. O nepriklausomos Ukrainos parlamentas - Aukščiausioji Rada - tik liepos 7 d., praėjus trims mėnesiams ir aštuonioms dienoms, kai buvo išrinkta, priėmė savo pirmą sprendimą: išrinko pirmininką. Dabar ji rinks pirmąjį pavaduotoją ir tris eilinius pavaduotojus. Pagal Konstituciją ir Aukščiausiosios Rados reglamentą eilinis pavaduotojas turi būti vienas, tačiau Aleksandras Tkačenka pirmininku veikiausiai buvo išrinktas su sąlyga, kad pavaduotojai bus trys. Šiaip ar taip, būtent fraze apie tris pavaduotojus vietoj vieno jis pradėjo savo inauguracinę kalbą. Jeigu parlamentas dirbs taip sparčiai (tokia galimybė didelė, nes Aukščiausiojoje Radoje nei kairieji, nei dešinieji neturi daugumos), iki 1999 m. liepos bus išrinkti visi pavaduotojai. Tiesa, dar reikės rinkti komitetų pirmininkus ir jų pavaduotojus, tvirtinti naują reglamentą ir t.t. Turint galvoje minėtus faktus, toks Aukščiausiosios Rados operatyvumas vargu ar pateisinamas. Laimei, prezidento rinkimų išvakarėse (iki jų liko vos pusmetis) Leonidas Kučma, kurio reitingas dabar rekordiškai mažas, jį palaiko vos 10 proc. rinkėjų, laiku ryžtingai pasirašė kelis įsakus. Paralyžiuota Aukščiausioji Rada atitinkamų įstatymų paprasčiausiai negalėjo parengti. Kučma negalėjo nepasinaudoti tokiu šansu, tai būtų buvusi klaida. Nepaisant to, kad įsakai “truputį” nekonstituciniai. Jeigu Aukščiausiosios Rados paralyžius progresuos, prezidentas eis dar toliau. Valstybinės radijo ir televizijos stotys (o pas mus, Ukrainoje, ir nepriklausomomis besivadinančias stotis kontroliuoja valstybė) pranešė šalies gyventojams: nuo šiol Leonidas Kučma pats vadovaus ekonomikai, nes Rada nesugeba leisti įstatymų. Ką gi, jeigu negali parlamentas, turi galėti kas nors kitas. Ačiū Dievui, turime rinktą prezidentą. O dabar leiskite pristatyti Aukščiausiosios Rados pirmininką. Aleksandras Tkačenka gimė 1939 m. Neaukštas, apvalutis ir labai pasitikintis savimi. Šį pasitikėjimą išugdė ilgi darbo atsakinguose organuose metai. Nuo 1966 m. Tkačenka-Taraščiansko (šiame rajone nuolat sėkmingai balotiruojasi Socialistų partijos pirmininkas, dabar jau buvęs Aukščiausiosios Rados pirmininkas Aleksandras Morozas) rajkomo pirmasis sekretorius, nuo 1981 m. - Ukrainos KP CK inspektorius, nuo 1985 m. - USSR žemės ūkio ministras, nuo 1994 m. - Aukščiausiosios Rados pirmininko pirmasis pavaduotojas. Aleksandras Tkačenka pasitraukė iš jį išmaitinusios partijos, tačiau kairiųjų įsitikinimų neatsisakė. Aukščiausiojoje Radoje jis atstovauja raudonųjų dvarininkų, į Ukrainos kaimo partiją susivienijusių kolchozų pirmininkų, interesams. Dabar kaimiečiai sudaro trečdalį bendros su Morozo socialistais frakcijos ir yra kairesni už juos (šiame kairiajame centre yra 35 deputatai). Tkačenka kairesnis už drg. Morozą, tačiau dešinesnis už Ukrainos KP pirmininką drg. Simonenką. Tai nesunku paaiškinti. Mat drg. Tkačenka yra už reformas, nes jis - milijonierius. Nuo 1992 m. Aleksandras Tkačenka yra agropramoninės asociacijos “Žemė ir žmonės” prezidentas. Praturtėjo iš aferos su pasenusiomis trąšomis ir nekondicinėmis kukurūzų (Aleksandras Tkačenka išvaizda panašus į Nikitą Chruščiovą) sėklomis, atgabentomis iš Amerikos, pardavė jas Ukrainos rinkoje. 1993 m. laikraštis “Zamkovaja gora” išspausdino mano žurnalistinį tyrimą, kuriame teigia, kad afera vyko su JAV ir veikiausiai Ukrainos specialiųjų tarnybų žinia. Baudžiamoji byla dėl “Žemės ir žmonių” machinacijų buvo iškelta, tačiau… Deputatas, Aukščiausiosios Rados pirmininko pirmasis pavaduotojas… Žodžiu, byla buvo sustabdyta, tačiau dar nebaigta. Dar visko gali būti. Tik dabar nei prezidentas, nei jo Liaudies demokratų partija tokių bylų nebijo, todėl kartu su sąjungininkais nusprendė, kad bus geriau, jeigu Aukščiausiosios Rados pirmininku bus išrinktas Tkačenka, o ne Morozas ar Ukrainos KP pirmininkas Simonenka. Liaudies demokratų frakcijoje dabar yra 96 deputatai. Pagal partijos sąrašą buvo išrinkta 17 deputatų. Visi kiti – buvę “nepriklausomi” verslininkai, taip apsisprendę po prezidento grasinimo “pasidomėti tais, kurie tokiu metu nori ramiai sėdėti apkasuose”. Verslininkai sako, kad vieta Aukščiausiojoje Radoje vidutiniškai kainuoja 1 mln. dolerių. Taigi Liaudies demokratų partija sutaupė apie 89 mln. dolerių. Prezidentui palanki Liaudies demokratų partija ir “opozicinis” Ruchas taip susidomėjo prezidento žadėtomis šiltomis vietelėmis, kad užmiršo, kaip neseniai Romanas Zvaryčius, Kolumbijos universiteto auklėtinis, buvęs JAV pilietis, buvęs Ukrainos nacionalistas, dabar demokratas ir Ukrainos pilietis, liaudies deputatas, kovojo su Aleksandro Tkačenkos aferomis “The New York Times” puslapiuose. Zvaryčius pateikė daug Tkačenką kompromituojančių faktų. Tačiau dabar Ruchui reikia postų komitetuose ir ministerijose, todėl jo narys Romanas Zvaryčius pasirengęs tylėti. Ir Morozas, nors jis dešinesnis už Tkačenką, tačiau ir protingesnis, todėl pavojingesnis ir Ruchui, ir prezidentui. Mat prezidentas nori, kad Aukščiausiosios Rados pirmininkas būtų “žmogus, neturintis politinių ambicijų ir pretenzijų į prezidento postą”. Atvirai pasakyta, ar ne? Tačiau viltys bergždžios, nes Aleksandrui Tkačenkai didžiulę įtaką daro būtent Aleksandras Morozas. Tiesa, taip sumaniai vadovauti Aukščiausiajai Radai kaip Morozas jis nesugebės, o būtent to ir reikia Kučmai. Morozas visada sugebėdavo išsisukti, o Tkačenka taip nesugebės. Jis sąžiningai kovoja už darbo liaudį. Tad Kučma tikisi, kad Tkačenka dažnai bus atviras. Prezidentas kaltina Aukščiausiąją Radą nekonstruktyvumu. Jeigu ši ir toliau taip vilkins, vieną gražią dieną Kučma gali kreiptis į tautą: “Dėl nekonstruktyvių įstatymų leidžiamosios valdžios veiksmų susiklosčius pavojingai padėčiai aš, kaip Konstitucijos garantas, priverstas perimti visą valdžią…” Ir nereikės jokių tankų bei kitokių Maskvai būdingų neramumų. Ukraina dar kartą parodys Europai, kad ji - civilizuota šalis. Apie kitus Liaudies demokratų partijos sąjungininkus, socialdemokratus ir žaliuosius, net kalbėti neverta. Socialdemokratai (17 mandatų) - atsarginis valdžios partijos aerodromas. Žalieji (19 mandatų) pažaliavo nuo dolerių, kuriuos jiems moka naftos ir dujų baronai, grafai ir karaliai. Partijos funkcionieriai to ne tik neslepia, bet ir didžiuojasi tuo. “Už aplinkos teršėjų pinigus mes kovosime, kad ta aplinka būtų išsaugota”, - sako jie. Kol kas “nekairieji” palaiko Kučmą, Liaudies demokratų partiją ir Tkačenką. Tiesa, palaiko ne savo balsais. “Nekairieji” savo konstitucinę pareigą balsuoti pavertė prekybos objektu. Jie paprasčiausiai nebalsavo, taip blokuodami kairiojo pirmininko išrinkimą, ir nesiūlė savo kandidato. O prezidentas tuo metu leido įsakus. Kai reikalingi įsakai buvo išleisti, blokavimas baigėsi, prasidėjo prekyba. Ir galų gale, kaip minėjome, Aukščiausiosios Rados pirmininku tapo Aleksandras Tkačenka.


Į JUGOSLAVIJĄ IŠVYKO TARYBINE DELEGACIJA

Kovo 20 d. iš Maskvos į Belgradą išskrido tarybinė delegacija, kuri bendrai su Jugoslavijos atstovais paruoš TSRS ir Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos kultūrinio bendradarbiavimo konvencijos tekstą. Sudaryti šią konvenciją buvo numatyta TSRS ir JFLR Vyriausybių 1955 metų birželio 2 dienos deklaracijoje.


Vakar vakare įvyko trečiasis SAR steigiamojo susirinkimo posėdis, kuriame dalyvavo 157 deputatai. Jame nebuvo vyriausybės narių. Posėdyje buvo pritarta 1950 metų konstitucijai su Haledo Azemo vadovaujamos specialios parlamento komisijos padarytais pakeitimais bei pataisomis. Vienbalsiai pritarus konstitucijai su visomis jos pataisomis, pirmininkavęs Rafikas Bašuras paskelbė, kad pasibaigė steigiamojo susirinkimo įgaliojimai ir jis pertvarkomas į parlamentą. Posėdyje taip pat buvo perskaitytas respublikos prezidento laiškas, kuriame jis pagal pakeistąją konstituciją paveda sudaryti naują vyriausybę Haledui Azemui. Po to Haledas Azemas padarė vyriausybinį pareiškimą. Pasibaigus debatams dėl šio pareiškimo, Haledas Azemas 156 balsų dauguma prieš vieną gavo parlamento pasitikėjimą. Tame pat posėdyje buvo priimtas Mamuno Kuzbario atsistatydinimas iš steigiamojo susirinkimo pirmininko posto. Parlamento pirmininku 92 balsais išrinktas Saidas el-Gazi


Rusijos užsienio reikalų viceministras užsipuolė Afganistano antitalibiškąją sąjungą dėl didelių klaidų. Rusija kreipiasi į tarptautinę valstybių bendriją, ragindama užkirsti kelią tolesniam kraujo liejimui Afganistane. “Afganistanas gali virsti dar vienu tarptautinio terorizmo židiniu”, - vakar pareiškė Rusijos užsienio reikalų viceministras Borisas Pastuchovas. Pastuchovas, be kita ko, apkaltino su radikaliu islamiškuoju “Taliban” judėjimu kovojančią opoziciją Afganistano šiaurėje padarius didelių klaidų. Nepaisant to, Rusija esanti prieš užsienio kišimąsi į šį konfliktą, jis turįs būti sprendžiamas pradėjus visų konflikto šalių dialogą bei nedelsiant nutraukus karo veiksmus, sakė viceministras. Opozicinei sąjungai trūksta politinės valios ir sugebėjimo sutelkti jėgas, pažymėjo Pastuchovas. Vidaus ginčai ir vadų tarpusavio kova dėl valdžios trukdo suvienyti jėgas ir bendrai kovoti su sėkmingą puolimą tęsiančiais talibais. Pastuchovas pabrėžė, kad Maskva nepripažįsta jokios kitos Afganistano vyriausybės, o tik nuverstojo prezidento Burhanudino Rabani. Tiesa, Maskvos tolesnė pozicija labai priklausys nuo įvykių Afganistane eigos. Ir tarp talibų yra nuosaikių pažiūrų veikėjų, kurie prieštarauja agresyviam islamiškajam ekstremizmui, pasakė Rusijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas. Anot jo, sėkmingas “Taliban” judėjimo puolimas nebūtų buvęs įmanomas be Pakistano pagalbos. Mūšiuose Afganistano šiaurėje dalyvavo Pakistano karo lėktuvai bei armijos daliniai, kurie ir užtikrino talibų pergalę. Kai kurie užsienio apžvalgininkai pažymi, kad Burhanudinas Rabani buvo nuverstas, nes nevykdė susitarimų atėjus laikui pasitraukti iš valdžios. Dėl to tarp modžahedų vadų kilo nesantaika, ja ir pasinaudojo talibai.


Stambiausi Olandijos komercinių sluoksnių laikraščiai — „Nive Roterdamšė Kurant” ir „Algemein Handelsblat” su žudomu sarkazmu rašo apie būsimąją NATO tarybos sesiją, kurią jos vadovai siekia panaudoti pašlijusiam blokui sustiprinti. „Kas išgalvojo tą cirko spektaklį?” — klausia „Nive Roterdamše Kurant”. Pareiškęs nuomonę, kad dar Elzenhauerio ir Makmilano pasitarime buvo nutarta „pagarsinti, kad Paryžiuje renkasi vadinamieji vyriausybių lyderiai, jeigu kiti 13 atlantinių brolių neturės nieko prieš šio kartinio parado organizavimą”, laikraštis rašo toliau: „įbauginti rusų palydovo, kuris sukėlė Atlanto eilėse „pasitikėjimo krizę — beje, ne pirmą ir gal būt ne paskutinę — jie padarė išvadą, kad tik NATO aukštesniojo kalibro konferencija gali duoti atsakymą į šį naują rusų „iššūkį”. Laikraštis „Algemein Handelsblat” su dar piktesne ironija išjuokia propagandos triukšmą, kurį sukėlė dėl būsimosios sesijos jos organizatoriai. „Pirmasis rūpinimasis organizuojant šį stambų Atlanto paradą”, — rašo laikraštis, — buvo grynai techninio pobūdžio: pastatai aplinkui Šajo rūmus buvo pastatyti 1951 metais tik kaip laikinos patalpos, ir net paprastomis dienomis jie niūriai braška. Prieš keletą savaičių visų pirma teko sutvirtinti grindis, kad jos galėtų išlaikyti daugiau kaip 500 artistų (diplomatų) ir daugiau kaip tūkstančio žiūrovų svorį. Iš Vašingtono atvyko net du specialūs „slaptosios žinybos” atstovai patikrinti, ar viskas pakankamai tvirta ir ar negresia prezidentui Eizenhaueriui arba viceprezidentui Niksonui pavojus iškilmingiausiu momentu su savo delegatais ir visu kitu.


N. Chruščiovas kalbėjosi su Josipu Broz Tito

Gruodžio 6 d. Kremliuje TSKP Centro Komiteto pirmasis sekretorius, TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas N. Chruščiovas kalbėjosi su Jugoslavijos Komunistų sąjungos generaliniu sekretoriumi, Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos prezidentu Josipu Broz Tito. Atvirai ir draugiškai keičiantis nuomonėmis, kaip toliau vystyti broliškus Tarybų Sąjungos–Jugoslavijos santykius, taip pat buvo apsvarstyti dabartinės tarptautinės padėties klausimai. Tarybų Sąjungai pasikalbėjime atstovavo TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko pirmasis pavaduotojas A. Mikojanas ir TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko. Jugoslavijai pasikalbėjime atstovavo Sąjunginės vykdomosios večės pirmininko pavaduotojas A. Rankovičius ir Serbijos liaudies skupščinos pirmininkas I Veselinova


Šiandien Džakartoje prasidėjo, armijos štabo viršininko Nasutiono vadovaujama, sausumos pajėgų vyresniųjų vadų konferencija. Pasitarime dayvauja karo apygardų ir karo zonų vadai. Kaip praneša spauda, vienas pagrindinių konferencijos klausimų — nepaprastosios padėties įstatymo vykdymo klausimas. Šiandien vakare konferencijos posėdyje kalbės respublikos prezidentas ir ginkluotųjų pajėgų vyriausiasis vadas Sukarno.


Reuterio agentūros korespondento pranešimu iš Delio, šiandien Indijos ministras pirmininkas Džavacharlalas Neru atsakė į klausimus liaudies rūmuose dėl Daleso vizito į Indiją Jis pasakė, kad Dalesas atvyks į Delį kovo 9 d. ir išvyks kovo 10 d. vakare. H. V. Kamatchas (partija Pradža socialist parti) paklausė: „Ar tiesa, kad neseniai šiais metais Jungtinių Valstybių prezidentas pakvietė ministrą pirmininką aplankyti Jungtines Valstybes ir kad tik po to, kai jis atmetė tą pakvietimą, Jungtinių Valstybių valstybės sekretorius pranešė noris aplankyti Indiją?“ Neru atsakė: „Tai buvo seniai, gal būt, prieš devynis mėnesius, kai Jungtinių Valstybių prezidentas jautėsi pakankamai gerai ir pasiūlė man aplankyti Jungtines Valstybes. Aš priėmiau tą pakvietimą. Aš jo neatmečiau. Aš pareiškiau, kad man bus labai malonu nuvykti, bet kada nors vėliau ateityje. Po to aš pakviečiau Jungtinių Valstybių prezidentą aplankyti Indiją. Netrukus po to prezidentas susirgo. Tai buvo prieš daug mėnesių ir neturi nieko bendro su p. Daleso vizitu į Indiją“.


Pranešimai apie Filipinų prezidento Magsaisajaus žuvimą

Agentūros Frans Pres korespondento pranešimu iš Manilos, šiandien virš Sebu salos (Filipinai) sudužo Filipinų prezidento asmeniškas lėktuvas „Dakota”, kuriuo skrido Filipinų prezidentas Magsaisajus, švietimo ministras, Filipinų karinių oro pajėgų vadas ir kiti oficialūs asmenys bei žurnalistai — iš viso kartu su įgulos nariais 25 žmonės. Iki šiol surastas tik vienas gyvas žmogus — laikraščio „Filipin Herald” korespondentas.


Austrijos gynybos ministras Werneris Fasslabendas mano, kad Lietuvos siekis tapti Europos Sąjungos ir NATO nare yra “svarbus šios šalies sprendimas”. “Stabilumą regione tarp Baltijos ir Juodosios jūrų galima užtikrinti tik integruojant Europos šalis”, - po susitikimų su Lietuvos Prezidentu Valdu Adamkumi, užsienio reikalų ir krašto apsaugos ministrais, Seimo Nacionalinio saugumo komiteto nariais žurnalistams vakar sakė svečias. Porą dienų Lietuvoje viešėjęs pareigūnas teigė, kad Europoje yra dvi organizacijos, kurios gali suvienyti šio žemyno valstybes, - tai Europos Sąjunga ir NATO. Kaip žinoma, šiuo metu Europos Sąjungai pirmininkaujanti Austrija nėra Šiaurės Atlanto sąjungos narė. Kalbėdamasis su Austrijos gynybos ministru, Prezidentas Valdas Adamkus pabrėžė manęs, kad tik narystė NATO gali užtikrinti Lietuvos saugumą. “Mes pajutome, jog Austrija puikiai supranta ir remia mūsų saugumo ikslus”, - žurnalistams teigė krašto apsaugos ministras Česlovas Stankevičius. ELTA


Vakar Argentinoje įvyko dalies nacionalinio kongreso deputatų, keturiolikos provincijų gubernatorių ir provincijų kongresų deputatų rinkimai. Vyriausybinei „Nesutaikomųjų pilietinei radikalų sąjungai“ konkuravo šiuose rinkimuose peronistų partija, kurios kandidatus rėmė pažangiosios šalies jėgos, jų tarpe Komunistų partija ir kairysis socialistų sparnas. Kaip praneša informacijų agentūros, išankstiniai balsavimo rezultatai rodo, kad šiuose rinkimuose peronistai laimėjo žymią pergalę. Peronistų kandidatai į gubernatorius laimėjo 10-tyje provincijų, taip pat ir Buenos Airių provincijoje. Kaip praneša iš Buenos Airių agentūra Asošieited pres, šiandien Argentinos prezidentas Frondisis įsakė įvesti federalinės valdžios kontrolę visose provincijose, kur laimėjo peronistai. Užsienio agentūros laiko šį įsakymą mėginimu panaikinti balsavimo rezultatus.


Šiandien Čekoslovakijos respublikos nepaprastas pasiuntinys ir įgaliotas ministeris Lietuvai p. V. Hurban įteikė ponui Respublikos Prezidentui savo įgaliojimų raštus. Šia proga pravers prisiminti draugiškų Lietuvos ir Čekoslovakijos santykių augimą ir stiprėjimą. Čekų-lietuvių draugavimas turi savo šaknis jau tolimuose viduramžiuose. Dar prieš 500 metų, garbingiausiu Lietuvos istorijos laiku čekai buvo lietuviams ne tik draugai, bet net valdovų savo šaliai ieškojo Lietuvoje. Ir šiemet, minėdami Vytauto Didžiojo mirties 500 metų sukaktuves, mes minime taip pat ir čekų-lietuvių bičiulystės 500 metų sukaktuves. Dabartinė Čekoslovakijos respublika yra įsikūrusi, kaip ir Lietuva, karo griuvėsiuose. Čekoslovakai savo nepriklausomybę paskelbė 1918 mt. spalių mėn. 28 d., t. y. beveik vienu metu su lietuvių tauta. Pirmieji nepriklausomo gyvenimo metai Čekoslovakijai yra praėję panašiose į mūsų nepriklausomo gyvenimo pradžią sąlygose. Dėl to iš pat pradžios tarp Lietuvos ir Čekoslovakijos užsimezgė bendrų politinių interesų ryšiai. Čekoslovakija viena pirmųjų pripažino Lietuvą de jure ir užmezgė su ja konsularinius bei diplomatinius santykius. Turėdami tokius valstybės vyrus, kaip prezidentas Masaryk ir užsienių reikalų ministeris Benešas, kurių vardai yra plačiai žinomi už jų tėvynės ribų, čekoslovakai sugebėjo su nauda savo kraštui sutvarkyti savo politinius ir ekonominius santykius tiek su artimais kaimynais, tiek ir su tolimesniais kraštais. Šiandien Čekoslovakija yra užėmusi garbingą vietą Europos valstybių šeimoje. Kaipo mažosios santarvės narys, ji vaidina labai svarbų vaidmenį politinėje centralinės Europos pusiausviroje. Čekoslovakijos balsui šiandien prisiklauso ne tik mažosios santarvės, bet ir Tautų Sąjungos sferose. Politinių simpatijų dirvoje tarp Lietuvos ir Čekoslovakijos yra susidarę taip pat gana tamprūs prekybos ryšiai. Užtenka čia nurodyti, kad 1929 m. Čekoslovakija yra įvežusi į Lietuvą prekių bemaž už 20.000.000 litų, kas sudaro daugiau kaip 6% viso mūsų importo. Tuo būdu, Čekoslovakija užima 5-tą vietą mūsų importe. Kiek mažiau yra išaugęs Lietuvos eksportas į Čekoslovakiją. Būtent, 1929 m. jis nepasiekė pilno miliono litų, sudarydamas vos 0,3% bendro mūsų eksporto. Šioji aplinkybė gali būti išaiškinta tuo, kad, viena, kelyje tarp Lietuvos ir Čekoslovakijos yra talpi Vokietijos rinka, kuri suima didesnę Lietuvos eksporto dali, o antra, — kad Čekoslovakijos ūkio struktūra — pusiau pramonės, pusiau žemdirbystės — nesudaro sąlygų, kurios galėtų sukelti ypatingą susidomėjimą Lietuvos išvežamomis prekėmis. Tačiau ir šioj srityj reika laukti pagerėjimo. Greta plačių prekybos ryšių, pastebimas ir čekoslovakų kapitalo susidomėjimas Lietuvos rinka. Retos varžytynės pas mus apsieina be čekoslovakų firmų dalyvavimo. Šioms firmoms tenka ir nemaža Lietuvos užsakymų dalis. Mūsų banknotai nuo 1 cento ligi 100 litų yra pagaminti Čekoslovakijoj. Aišku, kad tokiems platiems ekonominiams santykiams jau seniai prireikė formalaus pagrindo.


KOMJAUNUOLI, ateinančiais metais tavo gyvenime bus du svarbūs įvykiai. Vasario mėnesį įvyks Lietuvos komjaunimo X suvažiavimas, o balandžio mėnesį — VLKJS XIII suvažiavimas. Respublikos komjaunimo organizacijos ruošiasi jiems, toliau besitelkdamos apie Komunistų partiją, stiprindamos organizacinį-masinį darbą jaunimo tarpe, jaunimo politinį ir kultūrinį auklėjimą. Tavo pirminėje organizacijoje, kaip ir visose kitose, įvyko ataskaitinis-rinkiminis susirinkimas, kuriame buvo susumuoti per metus atlikto darbo rezultatai. Šiam klausimui bus skirti ir suvažiavimai, tik su tuo skirtumu, kad juose bus kalbama apie darbą, nuveiktą per ilgesnį laikotarpį ir kuriame dalyvavo labai daug žmonių: pirmuoju atveju — respublikos komjaunuoliai, antruoju — visos šalies komjaunimas. Tačiau svarbu tai, kad tame didžiuliame darbe, kuris bus svarstomas suvažiavimuose, yra ir tavo darbo, tavo draugų darbo dalis. Juk VLKJS pagrindas — tai pirminės organizacijos, ir iš jų visų pastangų susidaro visa komjaunimo veikla. Kiekvieno VLKJS nario nuopelnai priklauso, žinoma, nuo to, kaip aktyviai jis dalyvauja komjaunimo gyvenime, savo įmonės ar kolūkio, mokyklos ar įstaigos veikloje. Aišku, jog dabartinis visų komjaunuolių uždavinys yra spėti per likusius iki suvažiavimų 2—4 mėnesius padaryti kuo daugiau, padirbėti kiek galima geriau. Šuo metu respublikoje vyksta komjaunimo konferencijos. Tai irgi vienas ataskaitinės-rinkiminės kampanijos, pasirengimo Lietuvos LKJS X suvažiavimui etapų. Visur konferencijų delegatai daugiausia dėmesio skiria šiems klausimams; kaip komjaunuoliai ir jaunimas padeda įgyvendinti partijos direktyvas visose ūkinės, kultūrinės, visuomeninės veiklos srityse, kaip jie kovoja už technikos pažangą, darbo našumo kėlimą, kaip dirba, spręsdami visaliaudinį uždavinį – pavyti ir pralenkti JAV pagal mėsos ir pieno produktų gamybą vidutiniškai vienam gyventojui, kaip pertvarko, derina savo darbą vadovaujantieji komjaunimo organai ir pan. Štai matas, pagal kurį konferencijos delegatai įvertina komjaunimo aktyvo, komjaunimo rajonų ir miestų komitetų atliktą darbą, kuriuo remdamasis ir tu turi vertinti savo darbą aplamai, o ruošdamasis suvažiavimui, — tuo labiau. Komjaunuoliui nėra kilnesnės pareigos, kaip begalinis atsidavimas partijai, nes tai ir yra tarnavimas Tėvynei, liaudžiai, komunistinės statybos reikalui. Ištikimybė partijos idėjoms, pasirengimas įveikti bet kuriuos sunkumus, kad tik būtų įvykdyti jos iškelti uždaviniai, nulemia kiekvieną VLKJS nario žingsnį, jo mintis, troškimus, elgesį. To pavyzdžių — labai daug. Partija pasakė — reikia suarti dirvonus, ir komjaunimas, nepaisydamas jokių sunkumų, atliko šį uždavinį. Partija iškėlė šūkį — pavyti ir pralenkti Ameriką pagal mėsos, pieno ir sviesto gamybą, ir pirmose kovotojų dėl šios istorinės pergalės gretose mes matome komjaunimo kartos atstovus. Partija apginklavo tarybinę liaudį kovine komunistinės statybos šiame etape programa — šeštuoju penkmečiu, ir plačiausios jaunimo masės dirba lemiamuose kovos už penkmečio plano įvykdymą baruose. O kiek jaunų entuziastų, įskaitant ir iš mūsų respublikos, išvažiavo į Donbaso ir į rytinių šalies rajonų naująsias statybas! Tu esi ties naujų 1958 metų slenksčiu. Baigiasi antrieji penkmečio metai. Ir, žinoma, geriausia tavo dovana respublikos ir visasąjunginiam komjaunimo suvažiavimams bus sėkmingas šių metų užduoties įvykdymas, koks nors naujas racionalizacinis pasiūlymas, naujas indėlis į komjaunimo taupyklę arba, jeigu tu dirbi, pavyzdžiui, gyvulininkystėje, — puikūs pieno išmilžio, mėsos gamybos rodikliai ir t. t. Iš partijos komjaunimas mokosi dirbti konkrečiai, dalykiškai, mokosi susieti teoriją su praktika. Komjaunuolių veikloje pastaruoju metu atsirado nemaža naujų, įdomių formų ir metodų. O kaip tu dalyvauji komjaunimo gyvenime, vykdai visuomeninius įpareigojimus, padedi gerinti savo pirminės organizacijos, komjaunimo komiteto darbo stilių ir turinį? Juk komjaunimo organizacinio, politinio auklėjamojo darbo gerinimas neatskiriamas nuo pasirengimo komjaunimo suvažiavimui. Ir čia tu turi įnešti savo dalį. Pasitikdami Lietuvos LKJS X suvažiavimą ir VLKJS XIII suvažiavimą, respublikos komjaunimo komitetai stengiasi sustiprinti ryšius su jaunimu. Glaudus ryšys su komjaunuolių ir jaunimo masėmis padės komitetams geriau įvykdyti tuos priesakus, kurie jiems buvo iškelti ataskaitiniuose-rinkiminiuose susirinkimuose ir konferencijose. Pasirengimas respublikos komjaunimo suvažiavimui sutapo su pasirengimu liaudies teismų rinkimams, kurie įvyks šį mėnesį. Kaip komjaunuolis, tu turi aktyviai dalyvauti rinkiminėje kampanijoje, aiškinti rinkėjams tarybinio teismo vaidmenį ir reikšmę, dalyvauti agitpunkto darbe. Komjaunimas — Komunistų partijos kūdikis ir ištikimas pagalbininkas. Tegu pasirengimas rinkimams dar kartą parodo, kad tu esi vertas kilnaus VLKJS nario vardo, kad visas tavo gyvenimas paskirtas partijos reikalui, jos keliamų uždavinių įgyvendinimui.


Demonstracijos ir barikados. Radio žiniomis, Agrame, Pietųslavijoj, birželio 23 d. per demonstracijas kilusios riaušės. Ėjusi gatve minia, pastebėjusi šokančią vienoj kavinėj publiką, labai susijaudino ir, prasiveržusi pro policijos kordoną, puolė tą pasilinksminimo vietą. Demonstrantai išėmė langus, išnešė stalus, kėdes, pianiną ir kitus daiktus ir padarė iš jų gatvėj barikadus. Sustiprinta policija 3 kartus bandė pulti barikadus, bet dėl leidžiamų šūvių iš revolverių priversta buvo iš kovos lauko pasitraukti. Tada demonstrantus policija apsupo iš kitų gatvių ir išskleidė. Per kovą 5 žmonės užmušta ir daugiau kaip 40 sužeista.


Pranešimu iš Tokio, sprogus žibalui amerikiečių garlaivy „Chuky“ žuvo 13 jūrininkų, jų tarpe kapitonas. Tarp 21 išgelbėjusio yra nemaža sužeistų.


Amerikos ,,Vienybė“ praneša, kad Brooklyne, Ridgewood Grove arenoje, prie kelių tūkstančių publikos po 15 minučių kovos, lietuvis Gansonas parito nesenai apvainikuotą lietuvių ristikų čempioną Dr. Karolį Sarpalį. Taigi Gansonas naujas lietuvių ristikų čempionas Amerikoj. Tenka pažymėti, kad apie Gansoną rašo visi Am. laikraščiai ir mielai vadina „Lithuanian Boys“.


N. S. CHRUŠČIOVO PASIKALBĖJIMAS su Amerikos radijo-televizijos kompanijos „Kolambia Broadkasting Sistem“ korespondentais 1957 metų gegužės 28 d.

TSKP CK Pirmasis sekretorius F. N. S. Chruščiovas š. m. gegužės 28 d. Kremliuje priėmė Amerikos radijo-televizijos kompanijos „Kolambia Brodkasting Sistem“ atstovus p. p. Šorą, Novinsą ir Katlerį ir atsakė į jų pateiktus klausimus. Drg. N. S. Chruščiovo pasikalbėjimas su kompanijos „Kolambia Brodkasting Sistem“ atstovais buvo įrašytas į juostelę ir birželio 2 d. Jungtinėse Amerikos Valstybėse perduotas per Amerikos televiziją. Žemiau pateikiamas juostelėje įrašytas pasikalbėjimo tekstas. Novinsas. Ponas Chruščiovai, mes labai dėkingi Jums, kad Jūs leidote mums čia ateiti. Mes turime daug klausimų, kuriuos norime teikti Jums per Jūsų vertėją, ir esu įsitikinęs, kad Jūs turite turėti daug atsakymų į mūsų klausimus, kurie bus nepaprastai įdomūs milijonams amerikiečių. Taigi, jeigu Jūs pasiruošęs, ser, pradėkime nuo pirmojo klausimo, kurį pateiks p. Šoras. Šoras. Ponas Chruščiovai, leiskite pradėti nuo temos, kuri, man rodo, artima Jūsų širdžiai – nuo žemės ūkio. Neseniai Jūs pasakėte, kad Tarybų Sąjunga tikisi per artimiausius keletą metų pavyti Jungtines Valstybes pagal pieno, sviesto ir mėsos gamybą. Amerikos specialistai sako, kad tai nerealistinis tikslas, ypač gyvulininkystės atžvilgiu, tai yra padidinti gyvulių skaičių daugiau kaip tris kartus. Kaip Jūs planuojate tai pasiekti? Chruščiovas. Deja, ne tik daugelis amerikiečių, bet ir daugelis žmonių kitose šalyse, net pasivadinusių mokslininkais, kai Rusijos darbininkų klasė su savo partija priešakyje, Lenino vadovaujama, paėmė valdžią į savo rankas ir paragino darbo valstietiją ją paremti, netikėjo, kad Tarybų valdžia išsilaikys ir mėnesį. Jie manė, kad ji greitai žlugs. Ir tik vienas jūsų tėvynainis Džonas Ridas, kuris parašė knygą „10 dienų, kurios sukrėtė pasaulį“, buvo įžvalgus ir pamatė, kad prasideda nauja epocha. Tai aš sakau apie tai, kaip Spalio revoliucija buvo sutikta Amerikoje ir Vakaruose. Kai mes pradėjome vykdyti savo penkmečius, beveik niekas Vakaruose netikėjo mūsų priemonėmis, laikydami mus fantazieriais. Bet praėjo 40 metų, ir mes 30 kartų padidinome savo pramoninės produkcijos gamybą. Mes pralenkėme Angliją, Prancūziją, Vokietiją ir dabar užėmėme antrąją vietą po visų stambiausios kapitalistinės šalies – Jungtinių Amerikos Valstybių. Ir mes dabar visiškai arti prieiname prie pagrindinio uždavinio išsprendimo – pavyti labiausiai priešakines kapitalistines šalis pagal prekių gamybą vidutiniškai vienam gyventojui. Visų pirma, mes manome, kad pribrendo sąlygos konkrečiai išspręsti uždavinį – pavyti Jungtines Valstybes pagal pieno ir mėsos produktų gamybą. Pagal pieno ir sviesto gamybą vidutiniškai vienam gyventojui mes pavysime Jungtines Amerikos Valstybes ateinančiais, 1958 metais. Šiemet mes, matyti, pagal pieno ir sviesto gamybos apimtį pasieksime Junginių Valstybių lygį; t. y. pagaminsime tiek, kiek pagamina Jungtinės Amerikos Valstybės. Bet kadangi mūsų šalyje gyventojų daugiau, negu Jungtinėse Valstybėse, tai, kad susilygintume pagal gamybą vidutiniškai vienam gyventojui, mums reikalingi dar vieneri metai. Štai aš ir imu šiuos metus, 1958 metus. Mėsos gamybos srityje reikalas sudėtingesnis, tai teisinga. Todėl mes mėsos gamybai imame 1960—1961 metus. Aš dabar negaliu tiksliau pasakyti, nes spręs šalis, liaudis. Uždavinį iškėlė Komunistų partijos Centro Komitetas ir Tarybinė vyriausybė, o šalis t. y. kolūkiečiai, darbininkai, darbininkės, inžinieriai, zootechnikai, agronomai šį uždavinį spręs, ir mes įsitikinę, kad tai bus padaryta maždaug 1960– 1961 metais. Jūsų specialistai, kurie sako, kad tai negalima, iš dalies sutaria su kai kuriais mūsų ekonomistais. Mūsų ekonomistai man taip pat pasakė, kad šį uždavinį galima išspręsti tik 1975 metais. Mes pasijuoksime ir iš savo, ir iš jūsų pranašų, o uždavinys vis dėlto bus išspręstas. Katleris. Ponas Chruščiovai, mane taip pat domina mėsa. Aš girdėjau, kad specialistai sako, jog nė vienai šaliai pasaulyje dar nepavyko padidinti mėsos gamybą kris su puse karto per ketverius netus. Gal būt Jūs, komunistai, turite kokį nors būdą užtikrinti, kad kiekviena karvė vestų dvynus? Chruščiovas. Tai taip pat galimas dalykas gamtoje (pagyvėjimas, juokas). Gamtoje būna, kad karvės duoda ne tik dvynus, bet ir trynukus, bet, žinoma, mes pasikliaujame ne tuo. Apskaičiavimas toks: sprendžiant šį uždavinį svarbiausią vietą mūsų mėsos ūkyje užims kiauliena, nes kiaulė – vislus gyvulys, ir čia yra neribotos galimybės didinti mėsos kiekį; paukščiai taip pat turės svarbią reikšmę – čia taip pat didelės galimybės. Aš manau, kad pagal jautienos gamybą mes šiame penkmetyje dar turėsime kai kurių trūkumų ir todėl mes dabar stengiamės daugiau gaminti ne lašininės kiaulienos, o bekoninės. Juk gyvena anglai, ir neblogai gyvena, kai maitinasi bekonu. Tai kodėl gi rusai, ukrainiečiai ir kitos Tarybų Sąjungos tautos nepajėgs suvirškinti bekono? Mano nuomone, tai taip pat labai geras ir skanus produktas. Jei jūs turite kokį nors ryšį su žemės ūkiu, tai jūs taip pat turite atsižvelgti į štai ką: iki šiol mes skersdavome daugiausia vienerių metų amžiaus galvijus, tai yra veršiukus, tai, ką rusai vadina veršiu. Mes dabar norime šiek tiek sulaikyti veršiukų skerdimą, stengdamiesi, kad būtų skerdžiami dvejų-trejų metų amžiaus galvijai. Šiuo atveju ištekliai gali padidėti 2–3 kartus, juk ištekliai auga priklausomai nuo to, ar skerdžiamas mėnesio, ar vienerių metų amžiaus, arba skerdžiami 2-3 metų amžiaus gyvuliai. O mes, norėdami pasivyti Jungtines Valstybes, turime padidinti produktų gamybą tiksliai 3,15 karto. Manau, kad ir jūs šiek tiek pažengsite į priekį iki 1960 metų, todėl mes ir stengiamės padidinti 3,5 karto. Savo kalboje aš jau sakiau, kad jeigu tai bus ne 1960, o 1961 metai, mums nebus skriaudos ir mūsų liaudis taip pat neįsižeis už tai ant savo Komunistų partijos CK, ir savo Vyriausybės. Tai milžiniškas uždavinys, ir mes jį išspręsime. Man jau patinka, kad mes dabar gavome galimybę su jumis pasivaržyti, o juk JAV labai turtinga šalis. Šio uždavinio išsprendimas mūsų naudai Jums tai taip pat neturi būti skaudus. JAV pagal visų produktų rūšių gamybą žengia kapitalistinių šalių priešakyje. Bet štai atsirado nauja šalis, socialistinė šalis, kuri nori jus aplenkti. Ir mes tai padarysime, būkite tikri. Šoras. Ponas Chruščiovai, pernai Jūsų šalyje buvo didelis kviečių derlius. Kaip Jūs vertinate kviečių derliaus perspektyvas šiemet? Chruščiovas. Tai esminis klausimas. Pernai mes gavome gerą derlių, bet reikia pasakyti, kad šis derlius buvo geras tik Sibire ir Kazachstane. Gero derliaus nebuvo Ukrainoje, kuri anksčiau buvo laikoma Tarybų Sąjungos aruodu. Ten žuvo beveik visi žieminiai kviečiai. Eilėje Rusijos Centrinių sričių kviečiai taip pat žuvo. Taigi, praėjusieji metai mums nebuvo patys geriausieji. Šie metai kol kas mūsų šalyje yra sėkmingesni, negu praėjusieji metai: sėkmingesni tuo, kad dabar Ukrainoje dėl žieminių kviečių yra labai geros perspektyvos; Rusijos Centrinėse srityse (Juodžemio juostoje) taip pat numatomas geras derlius. Labai gero derliaus laukiama Sibire ir Kazachstane. Šiek tiek blogesnės derliaus perspektyvos Pavolgyje – tai Stalingradas ir rajonai prie Kaspijos, – bet jie duoda nedaug grūdų, ir tai mums nelabai kelia nerimą. Tačiau turiu padaryti išlygą. Aš žinau fermerių gyvenimą, žinau, kad fermeris tuomet ramus dėl derliaus, kai nuima javus ir sukrauna į sandėlius. Kadangi dabar kai kuriuose rajonuose tik sėjama arba tik baigta sėja, būkime atsargūs. Bet jeigu net derlius bus blogesnis, negu pernai, tatai mūsų nesustabdys sprendžiant uždavinį, kuris buvo iškeltas keliant gyvulininkystę ir sprendžiant mėsos problemą. Novinsas. Ponas Chruščiovai, Jūs kalbėjote apie tai, ką Jūs vadinate sveikais mūsų šalių tautų lenktyniavimo santykiais. Aš norėčiau Jūsų, ser, paklausti, pereidamas dabar prie kitos srities ir kalbėdamas apie TSRS ir Jungtinių Valstybių tarptautinius santykius, ypač ryšium su padėtimi Vakarų Europoje ir kitose pasaulio dalyse: kokie, Jūsų nuomone, dabar yra aštriausi klausimai, kurie turi būti išspręsti tarp dviejų šalių? Chruščiovas. Aš manau, svarbiausia yra normalizuoti šalių ir, visų pirma, Jungtinių Valstybių ir Tarybų Sąjungos santykius. Normalizavimą aš suprantu taip: reikia pašalinti barjerus prekybos srityje. Reikia pradėti nuo prekybos. Jūs turite panaikinti savo „geležinę uždangą” ir, pagaliau, nebijoti tarybinių virėjų, kai jie vyks į Ameriką, jie ten revoliucijos nepadarys. Reikia keistis kultūrinėmis delegacijomis; reikia daugiau kontaktų tarp mūsų tautų, tarp komercinių žmonių. Manau, kad tai svarbiausia. Kol kas dabar jūsų šalyje vykdoma diskriminacija, jūs nenorite su mumis prekiauti. Jūsų politiniai veikėjai, nuo kurių tai priklauso, mano, kad tuo pačiu jie daro žalą komunizmui. Bet jūs matote, kad tuo mums daroma labai maža žala, priešingai, tai verčia mus gaminti produkciją, kurią mes galėtume pirkti iš jūsų, o jūs iš to uždirbtumėte. Gi dabar mes patys gaminame tą produkciją ir žengiame į priekį. Taip bus ir ateityje. Tačiau tokia pažiūra į mus kaitina atmosferą, blogina santykius ir kelia nervingumą pasaulyje, įgalina pusiausvyros neturinčius žmones spekuliuoti karu, grasinti karu. Tai labai žalinga. Tautos nori ramybės, taikos, nori gyventi taip, kaip dera gyventi žmogui. Mes siekiame užtikrinti šias sąlygas ir iš savo pusės viską darome, kad užtikrintume taikų sambūvį tarp šalių, turinčių skirtingą ūkinio gyvenimo sanklodą, t. y. tarp kapitalistinių šalių ir socialistinių šalių. Novinsas. Ponas Chruščiovai, ar galime mes padaryti išvadą iš to, ką Jūs ką tik pasakėte, kad Jūs pasirengę suteikti Vakarų diplomatams didesnę keliavimo laisvę Jūsų šalyje, ar mes galime padaryti išvadą, kad Jūs liausitės slopinę „Amerikos balso” laidas, ar mes galime padaryti išvadą, kad jūs imsitės kurių nors priemonių duoti pradžią tiems kontaktams, apie kuriuos Jūs kalbate? Chruščiovas. Dėl ambasados personalo keliavimo apribojimų. Jeigu bus savitarpio susitarimas, mes būsime pasirengę pagerinti padėtį ir panaikinti šiuos apribojimus. Šie apribojimai yra nuosėdos, susidariusios dėl blogai susiklosčiusių mūsų valstybių santykių. Novinsas. Jūs pasakytumėte, kad jie yra dalis Jūsų „geležinės uždangos”, ponas Chruščiovai? Chruščiovas. Mes atsakome į jūsų „geležinę uždangą” ir truputį sudarome savą – fanerinę. (Pagyvėjimas). Dabar jūs manęs klausėte dėl „Amerikos balso”. Mūsų šalis labai muzikali, ir jūs žinote, kad labai daug gerų dainininkų kilo iš Rusijos. O ir dabar šioje srityje mes užimame gerą vietą. Todėl jeigu mes girdime gerą balsą, tai mes jo ne tik neslopiname, bet stengiamės šį balsą sustiprinti, kad jis skambėtų visoje šalyje. Bet jeigu svetimas balsas gadina klausą, tai kiekvienas žmogus išjungia radiją, jeigu gali išjungti, o jeigu negali – jis jį nuslopina, nes toks balsas bloga veikia jo klausos aparatą. Todėl „Amerikos balso”, jeigu jis tikrai bus Amerikos balsas, – o mes gerbiame amerikiečių tautą, – mes neslopinsime. Bet kai girdimas ne Amerikos balsas, kažkoks piktas staugimas, ir tai vadinama Amerikos balsu, mes nenorime, kad tarybinė liaudis turėtų neteisingą vaizdą apie amerikiečių tautą ir apie jos balsą. Novinsas. Ar čia nėra prieštaravimo, ponas Chruščiovai, ką Jūs kalbate apie lenktyniavimą ekonominiu atžvilgiu ir tuo pačiu metu, matyti, neleidžiate idėjų lenktyniavimo? Jūs priimate nutarimus, užuot leidę žmonėms nuspręsti, ką jie nori klausyti. Chruščiovas. Matote, mėginimai atskirti mus nuo liaudies — ta sena sugedusio patefono muzika ir šios muzikos niekas neklauso. Mes manome, kad nėra, nebuvo ir nebus kitos vyriausybės, išskyrus Tarybinę vyriausybę, nėra kitos politikos, išskyrus mūsų Komunistų partijos politiką, kurios taip atitiktų Tarybų Sąjungos liaudies ir visų šalių darbo liaudies interesus, nes mes nesiekiame jokių blogų tikslų kitų šalių atžvilgiu. Todėl mūsų vykdoma politika – tai ne tik Komunistų partijos politika. Komunistų partija yra savo liaudies avangardas. Vadinasi, tai liaudies politika, tarybinių tautų politika, ir mes ją vykdome. Dabar apie prieštaravimus. Ar yra prieštaravimų mūsų pareiškimuose, kai mes sakome, kad norime taikiai lenktyniauti? Mes norime lenktyniauti ir šiame lenktyniavime norime atskleisti sveikiausias jėgas. Sveika jėga mes vadiname mūsų sistemą, socialistinę sistemą, todėl kad ji pažangiausia, jauniausia. Jeigu jūs šiek tiek žinote, o jūs tikriausiai žinote iš istorijos, kaip keitėsi visuomeninės santvarkos, tai jūs žinote, kad mes esame įpėdiniai atgyvenusios kapitalistinės santvarkos, kurios pakeisti atėjo socialistinė santvarka, pažangiausia santvarka. Ir jūsų anūkai gyvens socializmo sąlygomis ir Amerikoje. Tai aš jums pranašauju. Jūs nebijokite dėl savo anūkų, jie stebėsis savo seneliais, kaip šie nesuprato tokio pažangaus mokymo, koks yra mokslinio socializmo mokymas. Jeigu kalbėsime apie kapitalistinių ir socialistinių šalių ideologiją, tai mes neslėpėme, kad čia vyks kova, ideologinė kova. Bet mes ideologinės kovos niekuomet nesutapatinome su karu. Tai idėjų kova, ir nugalės ta idėja, kur bus stipresnė, gyvybingesnė ir kurią parems liaudis. Jeigu jūsų amerikiečių tauta eina paskui buržuazinius veikėjus, argi dėl to reikia pradėti karą? Argi dėl to me turime būti priešai su Amerika arba su kitomis šalimis? Ne! Gyvenkime taikiai, vystykime mūsų ekonomiką, lenktyniaukime, prekiaukime, keiskimės patyrimu vystant pramonę, žemės ūkį, kultūrinių laimėjimų srityje, o kuri santvarka nugalės – palikime tai istorijai, leiskime mūsų tautoms pasirinkti. Aš manau, kad tai gera sąlyga. Jeigu mes sakome, kad mūsų santvarka nugalės, t. y. nugalės socializmas, tai tas nereiškia, kad mes savo santvarką primesime karu kam bebūtų, koks jis bebūtų. Dieve saugok! Mes manome, kad ji nugalės ir užkariaus tautų protus. Bet kiekvienos šalies santvarka turi būti tokia, kokios nori tos šalies liaudis. Kito kelio mes nematome ir savo idėjų neprimetame. Štai ką galima pasakyti atsakant į jūsų pateiktą klausimą. Šoras. Ponas Chruščiovai, leiskite grįžti prie Jūsų pastabos, kad vyriausybė ir liaudis neatskiriamos. Tai man primena neseniai paskelbtą pareiškimą iš Pekino, kuris, man atrodo, buvo taip pat išspausdintas „Pravdoje“, apie tai, kad socialistinėje valstybėje gali būti prieštaravimų tarp masių ir vadovų. Tai perspausdindami „Pravdoje“, ar nepriima tarybiniai komunistai šios idėjos ir kokia bus jos reikšmė Tarybų Sąjungai? Chruščiovas. Kiekviena šalis, socialistinė ir kapitalistinė, vystosi savaip ir turi savus vystymosi etapus. Mes jau gyvuojame 40 metų; Kinijos Liaudies Respublika gyvuoja 8 metus. Todėl tai, kas buvo mums būtina savo metu, ne būtinai turi pakartoti kitos socialistinės šalys. Kiekviena tauta turi savo istoriją, savo įpročius, ir Komunistų partijos bei vyriausybės turi su tuo skaitytis ir į tai atsižvelgti. Mūsų bičiuliai kinai socialistinėje statyboje įgyvendina daug originalių idėjų. Kai kurios idėjos yra naujos, atsižvelgiančios į Kinijos specifiką, ir tai mes laikome visiškai normaliu, tai jokiu būdu neprieštarauja marksizmui-leninizmui. Todėl mes daug ką išspausdiname ir iš esmės remiame. Kartoju: kiekviena šalis vadovaujasi savo sąlygomis, – kas tinka, tą ji ir įgyvendina. Tai nieko neužgauna ir neprieštarauja mūsų bendrom marksistinėms lenininėms pažiūroms. Katleris. Ponas Chruščiovai, Jūs neseniai pasakėte, kad Jungtinės Valstybės, be abejo, ruošia karą prieš Tarybų Sąjungą. Ar tikrųjų šis įsitikinimas sudaro Tarybų Sąjungos politikos pagrindą? Chruščiovas. Tai ne mano nuomonė. Aš tik pasakiau tai, ką kalba jūsų politiniai veikėjai, jūsų generolai, jūsų kariuomenės vadai, admirolai. Dievas žino, kiek jūsų šalyje sakoma kalbų, ir šiose kalbose įrodinėjama, kad JAV per kelias valandas gali sunaikinti Tarybų Sąjungą. Priešingai, mes tuo neužsiimame, mūsų politiniai veikėjai nesako kalbų, kuriose būtų įrodinėjama, kaip mes sunaikinsime Jungtines Amerikos Valstybes. Tai kvaila, mūsų šalyje tai uždrausta net įstatymu. Šoras. Aš prisimenu, kad maršalas Žukovas kalbėjo kažką panašaus. Chruščiovas. O jūs prisiminkite, ką maršalas Žukovas kalbėjo. Manau, kad Žukovas to nesakė! Jūs nurodykite, kada ir kur Žukovas kalbėjo ką nors panašaus, kad mes sunaikinsime Ameriką. Mes sakėme štai ką, to aš neneigiu: jeigu JAV kariniai veikėjai ir kai kurie politiniai veikėjai sako, kad jie gali sunaikinti Tarybų Sąjungą, jeigu dabar technika įgalina sunaikinti bet kurią šalį, tai šalis, kurią norima sunaikinti, matyti, taip pat gali sunaikinti kažkokią šalį. Šiuo atžvilgiu mes neabejojame savo jėgomis. Bet jeigu kas nors panorėtų sunaikinti kitą šalį, – o aš tokį žmogų vadinčiau bepročiu, – tai to mėginimas sukeltų didelę katastrofą, ir tai būtų didelė nelaimė žmonijai. Man kai kas priekaištauja, kas aš dabar keičiąs savo požiūrį, nes kartą pasakiau, kad, jeigu bus atominis karas, tai šiame kare žus kapitalizmas. Aš tai ir dabar kartoju. Bet, mūsų nuomone, kapitalizmą reikia sunaikinti ne karu ir kariniais konfliktais, o kova ideologiniame fronte, ekonominiame fronte. Ir mes manome, kad kapitalizmą nugalės ne tik Tarybų Sąjungos jėgos. Prieš kapitalizmą Jungtinėse Amerikos Valstybėse kovos Amerikos darbininkų klasė. Katleris. Ponas Chruščiovai, Jūs ką tik pasakėte, kad būsimasis karas sunaikintų kapitalizmą. O ar Jūs nemanote, kad būsimasis karas sugriautų ir komunizmą? Chruščiovas. Ne, nesugriautų. Jis atneštų visai žmonijai dideles nelaimes, pareikalautų daug žmonių aukų, sugriautų vertybes, bet žmonija vis dėlto nežūtų. O jei žmonija gyvens, tai gyvens idėjos, kuriomis gyvena žmogus, o marksizmo-leninizmo idėjos nemirtingos. Todėl žmonija išsivaduotų iš kapitalizmo. Bet karas – tai tokia kaina, kad nereikia griebtis šios priemonės. Tai būtų žalinga ir socialistinėms ir kapitalistinėms šalims. Todėl teks mums gyventi vienoje planetoje. Jums patinka kapitalistinės formos, o mums – socialistinės; kovosime ideologinę kovą, turėsime nesutarimų, lenktyniausime ekonominiais klausimais. Bet gyventi teks drauge. Mes norėtume gyventi be karo, taikiai. Mes manome, kad galėtume turėti draugiškus ryšius, galėtume draugauti, kiek tai galima esant ideologiniams nesutarimams. O tai galima. Mes turime daug klausimų, kurie mus jungia, ir mes mielai bendradarbiautume su Jungtinių Amerikos Valstybių tautomis. Šoras. Yra vienas dalykas, ponas Chruščiovai, kurio aš niekaip negaliu suprasti: kaip Jūs galite kalbėti apie sambūvį su šalimi, jeigu Jūs tikrai manote, kad ši šalis planuoja karą prieš Tarybų Sąjungą? Chruščiovas. O ką mes galime daryti? Mes norėtume, kad jūs neplanuotumėte karo, o jūs planuojate. Mes į tai atsižvelgiame. Bet žinokite, kad šis karas gali brangiai atsieiti, ir Amerikos generolų kariniai planai negali būti įgyvendinti. Todėl reikalingas sambūvis. Jeigu jūs taip pat parodytumėte norą gyventi taikiai, kaip rodome mes, tai mes atpalaiduotume savo liaudį nuo mokesčių, nuo nereikalingų išlaidų apsiginklavimui, nenaudotume darbo jėgos gaminti tiems reikmenims, kurie nereikalingi žmogaus gyvenimui. Tai būtų tik naudinga Amerikos, Tarybų Sąjungos tautoms ir visoms pasaulio tautoms. Mes labai norime gyventi taikiai ir draugiškai su amerikiečių tauta. Mes norime draugauti ne tam, kad mūsų dvi stiprios valstybės susijungtų prieš silpnąsias, mes norime draugystės todėl, kad jeigu mes turėsime gerus, draugiškus santykius su Jungtinėmis Valstybėmis, tai dėl to laimės ir visų kitų šalių tautos. Manau, kad Liuksemburgas mums negrasins. Mūsų valstybių draugystė naudinga ir visoms tautoms. Apie tai aš labai norėjau jums pasakyti, kad jūs savo ruožtu savo aparatūra ir savo technika galėtumėte perduoti savo liaudžiai šią mūsų didžiausią svajonę gyventi draugiškai su Jungtinėmis Amerikos Valstybėmis. Šoras. Leiskite man suvesti tai į konkretų klausimą, į nusiginklavimo problemą. Jungtines Valstybės grįžo į vėl prasidėjusias nusiginklavimo derybas Londone su pasiūlymu dėl vadinamojo nedidelio apriboto žingsnio į nusiginklavimą. Mes žinome, kad Tarybų Sąjunga labiau siekė, kad būtų visiškai ir nedelsiant uždrausti tiek atominių ir vandenilinių bombų bandymai, tiek ir pats branduolinis ginklas, bet kontrolės klausimas visa tai padarė labai sunkiu dalyku. Ar Jūs matote bet kokią viltį pasiekti susitarimą, remiantis dabartine Amerikos pirminio nedidelio žingsnio pažiūra? Chruščiovas. Aš kol kas nežinau, kokius žingsnius mano žengti Jungtinės Amerikos Valstybės, nes ponas Stasenas dar neišdėstė savo sąlygų. Bet mes pasirengę pasitenkinti, kad ne iš karto ir ne visaapimančiu mastu būtų išspręstas nusiginklavimo klausimas. Mes sutinkame pradėti nuo mažo, kad būtų galima prieiti prie didesnio. Šiais tikslais mes vienašališkai sumažinome ginkluotąsias pajėgas: mes 1800 tūkstančių žmonių sumažinome savo ginkluotąsias pajėgas. Mes daugiau kaip 30 tūkstančių sumažinome savo ginkluotąsias pajėgas Rytų Vokietijoje. Mes atsisakėme tvirtovės, kurią turėjome pagal sutartį Suomijoje. Mes daug ką padarėme, kad užtikrintume savitarpio supratimą ir pasiektume su kitomis šalimis susitarimą dėl nusiginklavimo. Bet kol kas nei JAV, nei Anglija, nei Prancūzija į tai tuo pačiu neatsakė, ir dėl to mes labai apgailestaujame. Katleris. Sumažinus jūsų ginkluotąsias pajėgas 1.800.000 žmonių, kiek žmonių liko Tarybų Sąjungos ginkluotosiose pajėgose? Chruščiovas. Aš nežinojau, kad Jūs pateiksite šį klausimą. Programoje, kurią jūs davėte, šio klausimo nebuvo, todėl aš nepaklausiau mūsų Gynybos ministro, kiek jis turi kariuomenės, ir man sunku pasakyti tikslų skaičių. O duoti netikslius skaičius tokiems solidiems atstovams, kurie atstovauja tokiai didžiai valstybei, nenorėčiau. Bet mes visuomet pasirengę atsakyti į šį klausimą. Šoras. Leiskite man pateikti Jums klausimą, susijusį su nusiginklavimu, kuris ilgą laiką mane stebino. Tarybų Sąjungos pozicija svarstant atominių bombų bandymus yra tokia, kad visi atominiai ir vandeniliniai sprogimai gali būti aptikti. Jeigu tokia yra Tarybų Sąjungos pozicija, tai kodėl gi Tarybinė vyriausybė iš anksto neįspėjo ir net vėliau nepranešė apie Jūsų šalyje įvykdytus penkius bandymus? Chruščiovas. O ką tai duoda žmonijai? Nieko. Kokią tai turi reikšmę? Jeigu sprogdinimas įvykdytas, tai užnuodytas ir oras. Žmogui nebus lengviau, jeigu aš iš anksto jam pasakysiu, kad sprogdinu bombą ir užnuodiju orą ir kad todėl jo sveikata blogės. Sprogdinimų registravimo klausimą aš laikau spekuliatyviniu klausimu. Mes keliame pagrindinį klausimą – nutraukime sprogdinimus. O tie, kurie yra už sprogdinimų registravimą, tai daro ne todėl, kad jie yra tokie geri ir iš anksto apie tai paskelbia, o todėl, kad jų nuosava teritorija neleidžia vykdyti tokių sprogdinimų, ir jie turi sprogdinti savo bombas mažose salose, kurios yra tarptautinėse platumose. Jie negali sprogdinti be įspėjimų, nes ten gali plaukti neutralūs garlaiviai ir skristi lėktuvai. Jeigu jie to nepadarys, tai bus didžiausias skandalas. Jeigu JAV turėtų teritoriją, kuri įgalintų sprogdinti be įspėjimo, jos tai darytų. O dabar kai kurie žmonės nori išvengti tiesioginio atsakymo į klausimą dėl vandenilinio bei atominio ginklo uždraudimo ir dėl sprogdinimų nutraukimo. Jie nori diskutuoti, kad, girdi, reikia įspėti, kai viena ar kita šalis ruošiasi sprogdinimui. Tai tuščias ginčas, ir šis ginčas pradėtas tam, kad būtų atitrauktas žmonių dėmesys, siekiant juos nukreipti klaidingu keliu. Todėl mes sakome: nutraukime sprogdinimus, nutraukime bandymus, uždrauskime vandenilinį ir atominį ginklą, sumažinkime ginkluotąsias pajėgas, o po to pasieksime visišką nusiginklavimą. Štai mūsų programa, pradėkime nors ir nuo mažo, bet pradėkime. O juk kol kas yra tik kalbos ir žodinių ginčų pratybos. Šoras. Mes dabar neturime laiko tai ilgai diskusijai, kurią aš norėčiau turėti šiuo klausimu, bet leiskite tik paminėti vieną nedidelį faktą: atominio ginklo bandymai Amerikos žemyne, Jungtinėse Valstybėse, buvo paskelbti, jų tarpe ir tie, kurie bus įvykdyti Nevados valstijoje. Novinsas. Ponas Chruščiovai, leiskite man pereiti prie srities, artimos tai, apie kurią mes dabar kalbėjome, o būtent prie Vakarų Europos klausimo. Kaip Jūs žinote, ser, buvo keliami įvairūs pasiūlymai užtikrinti tam tikroms sąlygoms, kuriomis būtų išvestos kariuomenės, ir šie klausimai taip pat liečia Vokietijos suvienijimą. Norėčiau Jus paklausti, kokios, Tarybinės vyriausybės nuomone, yra sąlygos, kuriomis Tarybų Sąjunga jaustųsi pakankamai saugi ir galėtų išvesti savo kariuomenę iš šalių, kuriose ji dabar yra? Chruščiovas. Aš norėčiau atsakyti ponui Šorui, kuris iškėlė registravimo klausimą. Aš jau aiškinau, kad jūs priversti registruoti todėl, jog jūsų teritorija nėra tokia didelė, kad jūs galėtumėte joje vykdyti sprogdinimus be įspėjimo. Jūs tai darote, vadovaudamiesi savo geografine padėtimi, kuri neleidžia vykdyti sprogdinimų neįspėjus, ir tai darydami radote gerą miną. Tai neteisinga. Jūs klaidinate ir savo tautą, ir kitas tautas. Vykdykime šiuo klausimu sąžiningą diskusiją ir politiką, tai bus naudingiau. Dabar – dėl mūsų saugumo. Įvertinimas, kad mes kažko bijome, mums netinka. Mes nieko nesibijome. Mes nenorime karo, bet, kaip sakoma, tai ne mes vieni sprendžiame. Jeigu karas mums bus primestas, tai mūsų liaudis kausis su didžiausiu entuziazmu ir atsidavimu, ryžtingai gins savo Tėvynę. Kokių turi būti imtasi žingsnių, siekiant neleisti kilti karui? Kodėl Jungtinės Amerikos Valstybės ir kitos šalys negali išvesti savo kariuomenės iš Vakarų Vokietijos, iš Vakarų šalių, t. y. iš Prancūzijos, Italijos, Turkijos, Graikijos – aš nežinau, kur dar yra jūsų kariuomenė. O mes išvestume savo kariuomenę iš Rytų Vokietijos, iš Lenkijos, Vengrijos, Rumunijos. Kitose šalyse mes kariuomenės niekur neturime. Tai būtų labai naudinga ir tai būtų pirmasis žingsnis patikrinant gerus santykius bei nustatant gerą atmosferą, kuri nekvepėtų karu. Tai prisidėtų prie taikių gerų santykių. kurie galėtų susiformuoti tarp mūsų šalių. Apie tai mes kalbėjome, tai kartojame ir esame pasirengę padaryti visa, kas reikalinga. Šoras. Ar tai būtų įtraukta į oro inspekcijos sistemą kontroliuoti tokio susitarimo įvykdymą? Chruščiovas. Tai kitas klausimas. Mes išvesime savo kariuomenę iš svetimų šalių, o dėl inspekcijos… Kaip gi inspektuoti svetimas šalis? Jūs turite norą pažvelgti į kaimyno miegamąjį, kai kaimynas nuleidžia užuolaidas. Mes manome, kad tai nepadoru. Bet jeigu jūs tokie mėgėjai, susitarkime, mes su tuo sutinkame, bet tam tikromis savitarpio sąlygomis. Šias sąlygas išdėstė draugas Zorinas Londone. Jungtinės Valstybės žadėjo mums atsakyti. Mes laukiame jūsų atsakymo. Ar jis bus priimtinas mūsų šaliai – dabar sunku man pasakyti. Novinsas. Ponas Chruščiovai, kai Jūs kalbate apie Amerikos kariuomenės išvedimą iš Vakarų Europos, Jūs kalbate apie išvedimą daugiau kaip 3 tūkstančių mylių nuotoliu. O kai Jūs kalbate apie rusų kariuomenės išvedimą iš Rytų Vokietijos, tai atsitraukimas reiškia tokį nuotolį, kuri galima įveikti per dvi valandas. Kaip realistas, ar Jūs nemanote, kad čia būtų galima laukti bet kurių patikinimų savitarpio pasitikėjimui užtikrinti? Ką Rusija yra pasirengusi padaryti? Chruščiovas. Jūs ne visiškai teisingai naudojatės aritmetika, kai skaičiuojate nuotolį išvedant kariuomenę. Jūs išvedate žymiai arčiau, negu mes. Anglija, pavyzdžiui, yra tik už La-Manšo; Jungtinės Amerikos Valstybės – už vandenyno. Kiek garlaivis plaukia iš JAV iki Vokietijos arba iki Prancūzijos, man sunku pasakyti, bet paskaičiuokite, kiek traukinys važiuos su mūsų kariuomene, pavyzdžiui, nuo Irkutsko arba nuo Vladivostoko? Mums teks įveikti didesnį nuotolį, negu jums. Be to, kai kalbama apie nusiginklavimą, pasitikėkime vieni kitais, o nežiūrėkime vienas į kitą, kaip du plėšikai. Matuokime sąžiningo žmogaus matu, o mes duodame žodį ir suteikiame galimybę kontroliuoti mūsų žodį. Sudarykime postus tam tikrose vietose, kad viena arba kita pusė negalėtų netikėtai užpulti. Šių sąlygų, kurias mes siūlome, užtenka, kad būtų galima užtikrinti kontrolę ir pašalinti vienos šalies netikėtą kitos šalies užpuolimą. Katleris. Ponas Chruščiovai, ar Jūs nebūkštaujate, kad, jeigu Jūs išvesite savo kariuomenę iš kai kurių valstybių Rytų Europoje, ne visos šios šalys liks komunistinės? Chruščiovas. Tai pasakos, kuriomis jūs, matyti, užkrėsti. Jūs manote, kad komunistinė santvarka vienoje ar kitoje šalyje gal laikytis mūsų ginkluotosiomis pajėgomis. Aš už tokią komunistinę santvarką nekariaučiau. Komunistinė santvarka turi remtis liaudies valia, ir jeigu liaudis nenorės tos santvarkos, tegul įveda tokią santvarką, kokios ji nori. Todėl mes drąsiai išvesime savo kariuomenę iš visų šalių, kur yra, – iš Lenkijos, Vengrijos, Rumunijos, drąsiai išvesime iš Rytų Vokietijos, ir esu įsitikinęs, kad šių šalių tautos dar geriau gins savo santvarką. Šoras. Ponas Chruščiovai, Jūs įsitikinęs, kad kiekvienoje šalyje, kurioje šiuo metu yra komunistinis režimas, šis režimas remiasi liaudies valia? Chruščiovas. Absoliučiai. Kaip gi kitaip? Jūs žiūrėkite, kokiomis priemonėmis Čan Kai-ši laiko rankose Kinijos liaudį Taivanyje. Amerikiečiai išleido 6 milijardus dolerių Čan Kai-ši, kad išlaikytų jį žemyne. O kaip išėjo? Visi ginklai, kuriuos Čan Kai-ši gavo iš amerikiečių, atiteko Mao Cze-duno Kinijai. Kas tai padarė? Tai padarė liaudis, nes Čan Kai-ši režimas neatitiko kinų tautos norų, ir šis režimas žlugo. Prisiminkite, koks buvo režimas carinėje Rusijoje? Revoliucionieriai buvo baudžiami mirtimi. O kas išėjo? Liaudis sukilo ir įvedė savo santvarką. Prieš mus po Spalio revoliucijos ėmė kariauti beveik visi. Prieš mus kariavote ir jūs, amerikiečiai. Juk jūs kariavote prieš mus? Ir anglai, ir prancūzai, kas tik prieš mus nekariavo! O kas išėjo? Visus interventus liaudis išmetė ir sustiprino tarybinę santvarką. Vadinasi, masių režimas atitinka liaudies gyvybinius interesus, ir darbo liaudis už jį kovoja. Prisiminkite, 1942 metais vokiečiai nuėjo iki Volgos ir manė, kad liaudis sukils ir padės jiems užkariauti. O kas išėjo? Vokiečiai buvo sumušti, Hitleris žemėje, o Tarybų Sąjunga gyvuoja, vysto savo socialistinį ūkį ir tvirtai žengia į komunistinę santvarką. Štai jau pagal mėsos, pieno ir sviesto gamybą mes jus vejamės, pagal pramonę pavysime ir žengsime į priekį, užtikrinsime komunistinės visuomenės sukūrimą mūsų šalyje. Šoras. Mes, ponas Chruščiovai, čia esame ne tam, kad su jumis ginčytumės, o tam, kad sužinotume Jūsų nuomonę. Bet jeigu Jūs iškėlėte klausimą dėl Amerikos nemalonumų Formozoje ir kadangi mes kalbamės atvirai, norėčiau tik paklausti, kiek ilgai, Jūsų nuomone, išsilaikytų Vengrijoje Kadaro režimas be tarybinės kariuomenės ir tankų? Chruščiovas. Pabandykime. Išveskite savo kariuomenę iš Vokietijos ir Prancūzijos, o mes išvesime iš Vokietijos, Lenkijos, Vengrijos ir pamatysime, kad Kadaro režimas, o tai yra vengrų tautos režimas, – gyvuos ir klestės per amžius. Ten, kur darbininkų klasė gavo valdžią, ji savo valdžios neužleis išnaudotojams, o ją stiprins, vystys savo ūkį, savo kultūrą. Štai kas yra Kadaro valdžia. Tai ne Kadaro valdžia, Kadaras – vengrų tautos tarnas; tai vengrų tautos, jos darbininkų klasės reikalas. Novinsas. Pone Chruščiovai, mums lieka nedaug laiko, ir aš norėčiau išnaudoti dalį liekančio laiko ir pateikti Jums tokį klausimą: kokį stambų žingsnį, Jūsų nuomone, yra dabar pasirengę žengti rusai, rusų Tarybinė vyriausybė, kad būtų sušvelnintas tas įtempimas, apie kurį mes kalbėjome, ir kad būtų priartėta prie geresnio pasaulio šalių savitarpio supratimo? Chruščiovas. Manau, kad mes visą laiką ieškome šių žingsnių ir juos žengiame. Bet, jeigu viena pusė žengs žingsnius, o kita ne, tai mes nieko nepasieksime, todėl, kad įtempimo mažinimas pasaulyje priklauso ne tik nuo vienos pusės, bet ir nuo kitos. Mes laukiame, kada Amerika savo ruožtu, ir Anglija, ir Prancūzija žengs žingsnius, o mes sakome, kad neatsiliksime. Mes neatsiliksime ir neliksime skolingi. Štai radikaliausi mūsų pasiūlymai: mes pasiūlėme savo nusiginklavimo planus: mes dabar siūlome panaikinti prekybos apribojimus; mes siūlome Jungtinėms Valstybėms panaikinti „geležinę uždangą” ir plačiai keistis delegacijomis įvairiais klausimais ir pagal įvairias specialybes. Ką galima dar sugalvoti? Man dabar sunku pasakyti. Manau, kad pradžiai to pakanka. Jeigu Amerika atsakytų tuo pačiu, mes turėtume didelę pažangą. Novinsas. Leiskite man pateikti dar vieną klausimą, sere. Ar Jūs manote, kad pokarinė istorija nuo karo pabaigos duoda bet kurio pagrindo manyti, kad kai kuriais atvejais Tarybų Sąjunga tarptautiniuose santykiuose buvo neteisi arba darė klaidų, kurios leido atsirasti kai kuriems įtempimo židiniams? Chruščiovas. Nežinau, kokias klaidas jūs turite galvoje. Manau, kad, gal būt, jų buvo ir vienoje, ir kitoje pusėje. Jeigu protingai spręsime ginčijamus klausimus, kurie kyla, gal būt, galima ir išvengti paaštrėjimų. Manau, kad paaštrėjimas kilo dėl to, kad kapitalistinės šalys norėjo mus išmėginti. Kai jūsų politiniai veikėjai sako, kad jie pasirengę turėti su mumis reikalą po to, kai bus „išvaduota” liaudis, kuri yra „pavergta”, tai jie turi galvoje Europos socialistines šalis. Bet, ponai, jeigu jūs taip suprantate vergiją, tai aš noriu jums pasakyti, kad apie vergiją mes turime savo supratimą. Vergija žmogui mes laikome kapitalistinę santvarką, mes manome, kad liaudis, gyvenanti kapitalistinės santvarkos sąlygomis, tai liaudis esanti kapitalistinėje vergovėje. Jeigu mes leisime aštrėti padėčiai šiuo pagrindu, vargu ar pasieksime gerų rezultatų. Novinsas. Pone Chruščiovai, aš įsitikinęs, kad mes visi sutinkame, jog toks ginčas mažai ką duos šiame pasikalbėjime. Tačiau mes nepaprastai dėkingi Jums už Jūsų pasisakymą programoje „Nacijos akivaizdoje“. Chruščiovas. Savo ruožtu aš norėčiau padėkoti jums, kad jūs suteikėte man galimybę su jumis susitikti, išklausyti jūsų klausimus ir į juos atsakyti. Kartoju, aš vadovaujuosi vienu mūsų liaudies noru – turėti gerus santykius su jūsų šalimi, su jūsų tauta. Prašau perduoti jūsų tautai sveikinimą ir geriausius linkėjimus.


Šanchajaus mišrios valstybinės ir privačios cheminės gamyklos „Chuafen“ techniniai darbuotojai neseniai pagamino iš kukurūzų vieną šilko rūšį. Iš naujos žaliavos galima gaminti dirbtinį šilką ir kitą produkciją. Dirbtinis šilkas ir permatomas popierius, padaryti iš naujai gautų baltymų, nebijo rūgščių ir alyvų veikimo. Iš šių baltymų mišinyje su kamštinių medžių piuvenomis galima daryti automobilių sėdynes, priešgaisrinius ir šilumą izoliuojančius įrengimus, kaučiuko ir plastmasės pakaitalus.


DRAUGO N. S. CHRUŠČIOVO VIEŠĖJIMAS JUGOSLAVIJOJE

BELGRADAS, rugsėjo 21 d. (TASS-ELTA). Kaip praneša Tanjugo agentūra, atvykęs rugsėjo 19 d. į Jugoslaviją trumpam poilsiui Tarybų Sąjungos Komunistų partijos CK pirmasis sekretorius N. S. Chruščiovas ir prezidentas Tito šiandien aplankė valstybinį dvarą „Bele“. Juos lydėjo Serbijos Liaudies skupščinos pirmininkas P. Stamboličius, Sąjunginės vykdomosios večės narys M. Todorovičius ir Tarybų Sąjungos ambasadorius Belgrade N. P. Firiubinas. Dardos geležinkelio stotyje, prie Osieko miesto svečius pasveikino Chorvatijos Vykdomosios večės atstovas Krajačičius ir kiti asmenys. Valstybiniame dvare N. S. Chruščiovas ir prezidentas Tito apžiūrėjo vieną šio didelio ūkio pastatų. Jiems buvo surengti pusryčiai valstybinio dvaro vadovybės namuose; vienas iš svečių pusryčiuose buvo Sąjunginės vykdomosios večės pirmininko pavaduotojas A. Rankovičius.


Lietuvoje lankosi viduriniosios kartos emigrantas, dailininkas, inžinierius, leidėjas Bronius Maknickas Paskutinis lašas, padėjęs šiuo metu Los Andžele gyvenančiam Broniui Maknickui apsispręsti emigruoti, buvo nemalonus nuotykis kelte, plaukiančiame iš Klaipėdos į Smiltynę. 1980 m. vasarą saugumiečiai areštavo B. Maknicką su draugu ir apkaltino, kad šie kėsinęsi nuvaryti keltąį Švediją. Čia pat rasti ir gausūs ”liudytojai”, savo akimis “matę”, kaip kelto kapitonas buvo spiriamas keisti kursą Švedijos link. Kaltinimai buvo tokie absurdiški, kad tariamuosius teroristus teko paleisti, bet pavojus supūti kalėjime liko. B. Maknicką išgelbėjo santuoka su tuo metu Lietuvoje viešėjusia JAV lietuvaite, kuri, sužinojusi apie šį įvykį, nedvejodama pasiūlė vedybas. Nedvejojo ir B. Maknickas, tačiau sovietinė valdžia emigruoti į JAV leido beveik po poros metų. ”Tam tikra prasme mano išvykimą palengvino ir duktė, - prisimena B. Maknickas. - Žmona atsiuntė jos plaukų sruogelę, tai aš juos padalijau per pusę ir dalį nusiunčiau į Maskvą. Prirašiau, kad noriu matyti ne tik plaukiukus, bet ir patį vaikiuką”. Po savaitės duotas leidimas išvykti. Iš miego keliantis “Versmės” aitrumas 1983 m. emigravęs į JAV dailininko keramiko diplomą turintis B. Maknickas gana greitai padarė karjerą nuo paprasto juodadarbio iki inžinieriaus, gaunančio gerą algą kompanijoje “Arc Machines Inc.” Bet rūpėjo ne vien ”juodas” pinigų kalimas. Atkurtos Lietuvos nepriklausomybės džiaugsmus ir su tuo susijusius rūpescius (laiškai kongresmenams, senatoriams ir pan.) netrukus ėmė temdyti buvusių komunistų grįžimas į valdžią, grobstymai iš bankų. Sovietiko duonos ragavusiam B. Maknickui rūpėjo savo patirtimi ir išgyvenimais pasidalyti ir su kitais, tačiau liberaliau nusiteikusiai JAV lietuvių spaudai aštroki ar net radikalūs B. Maknicko straipsniai nelabai įtikdavo. “Čikagiškio “Draugo” redaktorė taip nubraukydavo, išcenzūruodavo tekstus, kad likdavo tik vieni pliauškalai; į prokomunistinius “Akiračius” negalėjome rašyti”, - sakė Bronius. Su draugu Vladu Šakaliu, kuris, įveikęs Karelijos kemsynus ir spygliuotų vielų užtvaras, perėjo geležinę uždangą, nutarė steigti savo laikraštį “Versmė”. “Norėjome kad ir kuklaus, primityviausiomis priemonėmis padaryto, bet savo laikraščio, kuriame be cenzūros galėtume išsakyti savo mintis”, - prisimena B. Maknickas. 1993 m. gruodį pradėtą leisti mėnraštį maketavo, rašė straipsnius, iliustravo, daugino, platino dviese. Per dvejus metus pavyko išleisti 9 numerius, kurie išeidavo gana kukliu 300 egzempliorių tiražu. Už savo lėšas siuntinėdavo po Ameriką, siųsdavo ir dešiniesiems Seimo nariams į Lietuvą. Po V. Šakalio mirties leidyba sustojo. ”Kai ir abu buvome, tai tik vienus nuostolius turėjome, nes pelno beveik negaudavome. Nors ne dėl pelno ir leidome “Versmę”. Vienam leisti jau buvo per sunku”, - sako B. Maknickas. Radikalioji, antikomunistinė “Versmė”, kurios, pasak Kazio Sajos, vanduo aitrus ir labiau tinka ne troškuliui malšinti, o skaitančiuosius iš apsnūdimo žadinti, užako. Buvo pasiruošę blogiausiam “Po nepriklausomybės atkūrimo galvojom, kad jei rusas vėl norėtų uždusinti, tai tam reikia ruoštis, - pasakoja B. Maknickas, - su draugais pirkinėjom šiltesnes kariškas milines, rengėmės pirkti ginklų, amunicijos”. Suprasdami, kad nebūtų paprasta atgabenti ginklų į Lietuvą, numatė maršrutą per Meksiką. “Už šiokį tokį pinigelį būtume nusisamdę laivą ir vėl būtume kaip pokario“vanagai iš anapus”, - pokštavo B. Maknickas. - Matėme rimtą pavojų, kai Juršėnas pradėjo sovietines šventes grąžinti, kai kagebistai ir nomenklatūrininkai pernakt milijonieriais tapdavo. Tai mums buvo šiurpūs ženklai”. Palinkėjimai Lietuvos Prezidentui B. Maknickas neslepia, kad jis ir daugelis išeivių Prezidentu norėjo matyti V. Landsbergį, tačiau džiaugiasi, kad valstybei nevadovauja A. Paulauskas. “Jam atėjus į valdžią netrukus vėl pasirodytų sunkvežimiai su užrašu ”Liudi”, - mano jis. - Valdui Adamkui linkiu kuo geriausios kloties, Lietuvai reikia stipraus, mąstančio vadovo, tačiau truputį būgštauju, kad jis savo patarėjais nesusikviestų vien veikėjų iš “Santaros-Šviesos” ar “Akiračių”. B. Maknickui vien žodis ”liberalas” kelia nepasitikėjimą. Vilnius virsta “sausąja Venecija” B. Maknickas mano, kad sostinė turėtų didžiuotis savo meru, kuris per trumpą laiką pavertė Vilnių“sausąja Venecija”. Bent jau taip mūsų sostinę vadina joje apsilankę amerikiečiai. “Visur švaru, gražu, tik vietoj kanalų čia nuostabios gatvelės, įvairių architektūrinių stilių bažnyčios, istorija dvelkiantys pastatai”, - džiaugiasi B. Maknickas. Lietuva labai pasikeitusi į gerąją pusę, bet net kai kurie lietuviai to nenori pastebėti. Spaudoje akcentuojami vien juoduliai, tačiau atvažiavus į akis krinta visai kiti dalykai. “Kam jūs gąsdinate žmones, keliate paniką, šūkaujate, kad Landsbergis Lietuvą sugriovė?” - klausia B. Maknickas. Dar prieš penketą šešetą metų kai kurios parduotuvės labiau priminė pašiūres, kuriose dalydavo šlapią dešrą ir marinuotus burokėlius. “Dabar Lietuva lyg gražiai prasiskleidęs gėlės žiedas - pridygo puikiausių ir naujosios architektūros pastatų, parduotuvių asortimentas nenusileidžia vakarietiškoms, ir žmonės jau gali pirkti”, - mano pašnekovas. Bet pikta, kad per daug valstybės turto išvogta. Amerikoje žmonėms nesuprantama, kaip Lietuvoje per naktį, mėnesį ar metus priviso tiek daug milijonierių. “Tačiau tie pinigai grįš į švarias rankas ir tarnaus krašto gerovei, - svarsto B. Maknickas, - pavogtas ar greitai uždirbtas turtas greitai ateina, bet ir greitai išeina”. Į Lietuvą sugrįš “Audžiu tokią mintį, tačiau kol kas esu įsipainiojęs - reikia vaikams mokslus baigti, - sako ponas Bronius, - bet norėtųsi panaudoti sukauptą patirtį”. Į Lietuvą padėti buvo atvažiavęs sūnus. Aukštąjį ekonominį išsilavinimą Nortridžo universitete gavęs jaunuolis norėjo padirbėti Europos reikalų ministerijoje. Nespėjo. B. Maknickas ragina ir savo kompanijos vadovus, kad šie atsisuktų į Baltijos bei Rytų rinkas. Elektros suvirinimo įrenginius gaminanti kompanija savo gaminius platina veik po visą pasaulį - “ateis ir pas jus, nes ir jums anksčiau ar vėliau reikės senus vamzdžius keisti”. Los Andžele gyvenantis viduriniosios kartos emigrantas mano, kad Lietuvoje netruks praeiti pigus susižavejimas vakarietišku šlamštu ar prastais įpročiais. Tada išoriškai vis gražėjanti Lietuva taps graži ir vidujai.


Alžyriečių tauta dėkinga tarybinei liaudžiai ir jos vyriausybei

TASSo ir Maskvos radijo korespondentai kreipėsi į Alžyro respublikos laikinosios vyriausybės ginklavimo ir bendrųjų ryšių ministrą Busufą, prašydami pareikšti savo nuomonę dėl to, kad Tarybų Sąjunga pripažįsta de jure laikinąją Alžyro vyriausybę ir yra pasiruošusi užmegzti su ja diplomatinius santykius. „Tarybų Sąjunga, – pasakė Busufas, – kaip ir visos demokratinės šalys, visada efektyviai rėmė alžyriečių tautos kovą už savo laisvę ir nepriklausomybę. Mūsų šalys simpatizuoja viena antrai, ir šios simpatijos vis labiau didėja. Alžyro liaudis reiškia savo pasitenkinimą ir yra dėkinga tarybinei liaudžiai ir jos vyriausybei už Alžyro revoliucijos rėmimą. Tarybų Sąjunga remia išsivadavimo kovą todėl, kad tokie jos principai ir ideologija. Ji visada ateina į pagalbą kovojančioms tautoms. Neabejotina, kad tai, jog Tarybų Sąjungos vyriausybė pripažino de jure laikinąją Alžyro respublikos Vyriausybę, dar labiau sustiprins savitarpio simpatiją ir padės Alžyro ir Tarybų Sąjungos tautoms užmegzti betarpiškus ir naudingus diplomatinius santykius“. Atsakydamas į klausimą, kaip vertinamas Eviane pasirašytas Prancūzijos ir Alžyro susitarimas, Busufas pareiškė: „Mes vedėme derybas apie metus, ir štai jos pasibaigė. Jų rezultatai, be abejo, atitinka alžyriečių tautos interesus. Mes pasiekėme garantijas savo nepriklausomybei, Alžyro suverenumui ir teritoriniam vientisumui. Nors šie susitarimai neatspindi viso to, už ką alžyriečių tauta kovoja septynerius metus, vis dėlto jie, be abejo, yra didelis žingsnis į priekį, nes įgalina mus toliau tęsti savo revoliuciją tiek ekonominėje, tiek ir socialinėje srityje“. Kalbėdamas apie ardomąją prancūzų fašistinės organizacijos OAS veiklą Alžyre, Busufas pažymėjo, kad ji gali apsunkinti, bet nepajėgs sukliudyti įvykdyti susitarimą.


Laikraščių pranešimu, Paryžiaus policija konfiskavo eilinį savaitraščio „Frans-Observater” numeri už tai, kad jame buvo išspausdintas italų žurnalisto Rafaelo reportažas apie padėtį Alžyre. Protestuodama prieš šiuos policijos veiksmus savaitraščio redakcija nurodo, kad „vyriausybė, kuri kasdien pareiškia apie palankų karinės padėties vystymąsi Alžyre, tuo pačiu metu neleidžia užsienio stebėtojams savais žodžiais painformuoti skaitytojus apie tą patį vystymąsi”.


Vasario mėn. 28 d. į pietvakarius nuo Karaliaučiaus mūsų kariuomenė, puolamųjų mūšių pasėkoje, užėmė gyvenamąsias vietoves: Griunlinde, Vorvegen, Lenkiunen, Oten, Gotesgnade, Fridrichshof. 2-jo Baltarusijos fronto kariuomenė, tęsdama puolimą, vasario mėn. 28 d. užėmė Neuštetino ir Prechlau miestus — svarbius komunikacijų mazgus ir stiprius vokiečių gynybos atramos taškus Pomeranijoje, o taip pat kaudamasi užėmė daugiau kaip 50 kitų gyvenamųjų vietovių, jų tarpe: Svornigac, Glashiute, Neugut, Eizenhamer, Grabau, Gros-Karcenburg, Vurhof, Šparze, Štreitcig. Breslau rajone mūsų kariuomenė vykdė mūšius mieste apsuptajai priešo grupuotei sunaikinti ir jų metu užėmė Kleine-Čanš priemiestį, Švarco metalurgijos fabriką, dujų gamyklą ir 10 kvartalų. Kituose fronto baruose — žvalgų veiksmai ir eilėje punktų vietinės reikšmės mūšiai. Vasario mėn. 27 d. visuose frontuose pamušti ir sunaikinti 29 vokiečių tankai. Oro kautynėse ir zenitinės artilerijos ugnimi numušti 6 priešo lėktuvai. Į pietvakarius nuo Karaliaučiaus mūsų kariuomenė tebespaudė žiedą aplink priešo grupuotę Rytprūsiuose. Po atkaklaus mūšio N junginio dalys užėmė keletą smarkiai įtvirtintų atramos taškų. Paimta laimikių. Priešas, mėgindamas susigrąžinti prarastąsias pozicijas, per naktį padarė šešiolika kontratakų. Tarybinės dalys sėkmingai atrėmė visas priešo kontratakas. Anksti rytą mūsų padaliniai vėl pažengė į priekį ir pagerino savo pozicijas. Viename bare galingas gelžbetoninis ilgalaikis ugnies taškas pastojo mūsų pėstininkams kelią. Šeši pionieriai iš vyresniojo gvardijos leitenanto Dolgoviazovo padalinio naktį prišliaužė prie ilgalaikio ugnies taško ir padėjo 14 prieštankinių minų. Sprogimu ilgalaikis ugnies taškas buvo sunaikintas drauge su jame buvusiais hitlerininkais. Atremdama priešo kontrataką, seržanto Moločkovo pabūklo tarnyba padegė du vokiečių motorizuotuosius pabūklus. Kulkosvaidininkai eiliniai Danilčevas ir Byčkovas taiklia ugnimi išsklaidė priešo pėstininkų kuopą, sunaikindami vokiečių grupę. 2-jo Baltarusijos fronto kariuomenė tebeplėtė puolimą. Tarybiniai pėstininkai, tankistai ir raiteliai kerta priešui stiprius smūgius ir artilerijos bei aviacijos remiami triuškina jojo pasipriešinimo mazgus. Žengdamos į priekį, gvardijos kavalerijos junginio dalys pasiekė prieigas prie Neuštetino. Raitelių padaliniai atakavo vokiečius, įsitvirtinusius pietiniame miesto pakraštyje, ir atitraukė į save pagrindines įgulos jėgas. Tuo metu kitos mūsų dalys atliko apeinamąjį manevrą ir įsiveržė į miestą iš šiaurės. Suspausta iš dviejų pusių priešo įgula buvo sutriuškinta. Neuštetinas — svarbus vokiečių gynybos atramos taškas, penkių geležinkelių ir kelių plentų mazgas — mūsų kariuomenės užimtas. Per mūšių dieną sunaikinta apie 3000 priešo kareivių ir karininkų. Mūsų dalys paėmė 5 garvežius, 200 vagonų su kroviniais, 9 sandėlius su šaudmenimis ir kitų laimikių. Paimta į nelaisvę daugiau kaip 600 vokiečių. Neuštetine išvaduota 1500 tarybiniu piliečių, kuriuos vokiečiai išvarė katorgos darbams. 2-jo Baltarusijos fronto kovotojai ir karininkai sėkmingai triuškina priešą. Leitenanto Savino kuopa, padariusi sumanų apeinamąjį manevrą, užėmė vieną atramos tašką, sunaikinusi kelias dešimtis hitlerininkų. Kuopos kovotojai atėmė iš vokiečių motorizuotąjį pabūklą 12 lauko pabūklų. Kitame bare vyresnysis seržantas Pustovarovas durtuvų susirėmime sunaikino penkis vokiečius ir pačiupo du kulkosvaidžius. Eilinis Osiukevičius stojo į mūšį su priešo kareivių grupe ir rankinio kulkosvaidžio ugnimi sunaikino 17 hitlerininkų. Žvalgas raudonarmietis Karnauchovas, vykdydamas kovos uždavinį, užmušė 4 vokiečių kareivius ir 1 karininką. Breslau rajone mūsų kariuomenė tebevykdė mūšius apsuptajai priešo grupuotei likviduoti. Žengdamos paliai Opelno — Breslau geležinkelị, tarybinės dalys užėmė Kleine-Čanšo priemiestį ir įsiveržė į pietrytinę miesto dalį. Po atkaklių mūšių mūsų šturmuojamosios grupės išvalė nuo vokiečių Švarco metalurgijos fabriką, hitlerininkų paverstą pasipriešinimo mazgu. Mūsų padaliniai įsiveržė taip pat į Volfo metalurgijos fabriką ir kaunasi su priešu. Viename bare vokiečių kareivių grupė, siekianti apie 70 žmonių, su pakeltomis rankomis pradėjo eiti prie mūsų pozicijų. Iš priešo pusės buvo atidengta stipri kulkosvaidžių ir minosvaidžių, ugnis. Dalis vokiečių kareivių buvo užmušta. Kiti pasiekė tarybines pozicijas ir pasidavė į nelaisvę. Rytprūsiuose į nelaisvę paimtasis 547-osios vokiečių pėstininkų divizijos 1092 pulko vadas papulkininkis Francas Beleris papasakojo: „Dešimt dienų trukusieji nuolatiniai mūšiai išdaužė mano pulką. Per tą laiką užmuštais ir sužeistais mes netekome daugiau kaip 600 kareivių ir 20 karininkų. Kai kareiviai sužinojo, kad Rytprūsiai visiškai atkirsti, jie prarado bet kurį pasitikėjimą savo jėga. Kiekvieną dieną didėja „atsilikusiųjų“ kareivių skaičius. Daugelis jų, siekdami pasprukti nuo dalyvavimo mūšyje, tyčia atsilieka nuo savo padalinio ir valkiojasi užnugaryje. Vokiečių kareivių kovingumas nepaprastai nukrito. Karininkų nuotaika taip pat labai prislėgta. Jie prarado bet kurią viltį rasti išeitį iš neišbrendamos padėties“.


Naujos galimybės tarptautiniam gyvenime.

Dideli įvykiai turi ir didelių pasėkų. Tą pastebime su Kelogo paktu, kuriuo jau apie 50 valstybių pasižada nesiimti ginklo. Šiuo kartu tenka atkreipti dėmesio į Sovietų Rusijos pakvietimą prisidėti prie šio pakto ir jos sutikimą jį pasirašyti. Sovietų Rusijos diplomatijos santykiai su Kelogo paktu turi jau tam tikrą istoriją. Rusai jau dalyvavo Tautų Sąjungos paruošiamoj nusiginklavimo konferencijoj, kur jie įteikė labai radikalinių projektų. Sovietai siūlė priimti visišką nusiginklavimą. Kai pasiūlymas buvo atmestas, rusai įteikė naują projektą, kuriuo nusiginklavimas turėtų būti vykdomas palaipsniui. Šis projektas susilaukė kitokio likimo: jis nebuvo atmestas, bet nebuvo ir priimtas. Įžiūrėdami nusiginklavimo konferencijos šaukimo atidėliojime blogą valią, sovietai prieš kelias savaites atsisakė dalyvauti konferencijoj, kuri turėjo svarstyti privatinės ginklų gamybos klausimus. Rusų pareiškimu, neišsprendus nusiginklavimo klausimų, smulkesnių reikalų svarstymas neturėtų jokios praktiškos reikšmės. Pradėję kartu su kitomis valstybėmis bendradarbiauti taikos patikrinimo srity, sovietai buvo tikri, kad jie bus pakviesti pasirašyti Kelogo paktą, nes jis savo idėja turi apimti visas pasaulio valstybes. Tačiau sovietai reikalavo, kad Rusija būtų pakviesta dalyvauti pakto ruošimo darbuose. Užsienių reikalų komisaras Čičerinas pakto pasirašymo išvakarėse tokią pažiūrą oficialiniai deklaravo. Bet jo balsas nebuvo išgirstas. Tiktai po pakto pasirašymo Sovietų Rusijai buvo pasiųstas pakvietimas prie jo prisidėti. Nors ir pareiškęs neigiamą nuomonę dėl įvairių sąlygų, kai kurių valstybių statomų paktui, vis dėlto Čičerino pavaduotojas Litvinovas atsakė teigiamai. Savo atsakyme jis tarp kita ko nurodo į tai, kad Sovietų Rusija daugeliui valstybių savo laiku siūliusi nepuolimo sutartis, kurios turėjusios patikrinti taiką, vis dėlto nedaug valstybių atsiliepusios į tą kvietimą. Tarp atsiliepusių valstybių Litvinovas savo atsakyme mini ir Lietuvą. Ryšy su Sovietų Rusijos pakvietimu kilo naujas klausimas. Amžinosios taikos sutartis - amerikiečių darbas. Dabar Sovietų Rusijos ir Amerikos parašai bus padėti vienam ir tam pačiam dokumente. Tuo pačiu išeitų, kad didžioji užjūrio valstybė keičia savo nusistatymą Rusijos atžvilgiu, kurios ji ligšiol nepripažino. Ne tik patys rusai, bet ir kai kurie užsienio politiniai sluoksniai aiškina pakvietimo faktą kaip netiesioginį Sovietų Rusijos pripažinimą iš Amerikos Jungtinių Valstybių pusės. Tokios pat nuomonės savo keliu yra kiniečių Nankino vyriausybė. Ji taip pat mano, kad pakvietimas prisidėti prie pakto reiškia jos pripažinimą de jure. Galimas santykių pakitėjimas tarp Sovietų Rusijos ir Amerikos Jungtinių Valstybių duoda pagrindo kalbėti apie naujas gaires tarptautiniam gyvenime. Šios dvi valstybės, nežiūrint visų priešingumų vidaus sutvarkymo atžvilgiu, turi didelių tarpusavio traukimo jėgų. Tai ypač pasireiškė po dar neaiškaus turinio anglų prancūzų susitarimo, kuris Amerikoj suprantamas kaip nukreiptas prieš ją. Ta plotme nurodoma, kad Amerika jaučiasi izoliuota. Toks pats vaizdas gaunamas pažvelgus į Tolimuosius Rytus, kur Amerika pirmoji pripažino tautinės Kinijos teises reviduoti senąsias sutartis. Tuo tarpu kitos valstybės, kaip antai Japonija, žymia dalimi ir Anglija, tam priešingos. Iš kitos pusės paskutiniuoju laiku pastebimas anksčiau kiek pašlijusių Vokietijos Rusijos santykių pagerėjimas. Vokietija ne nuo šiandie deda pastangų įtraukti sovietus į tarptautinį gyvenimą. Vokiečių nuopelnu laikomas ir Sov. Rusijos sutikimas dalyvauti Tautų Sąjungos nusiginklavimo darbuose. Dabar Litvinovas teigiamai atsakė į Kelogo paktą po savo atsilankymo Berlyne. O Vokietija tuo pat metu laikoma labai artima Amerikai. Todėl drąsesni politiniai sluoksniai daro didelių išvadų iš naujo faktoriaus, kurį sudarytų Amerika, Vokietija ir Rusija. Jei tokie spėliojimai pasitvirtintų, jie be abejojimo turėtų didelės įtakos ir Rytų Europai, nes Rusija ir Vokietija ja betarpiai suinteresuotos.