Masinis politinis darbas pasirengiant sėjai

Tarybų Lietuvos darbo valstiečiai drauge su visa tarybine liaudimi pergyvena jaudinančias dienas. Vedama genialaus karvedžio draugo Stalino, Raudonoji Armija įsiveržė žvėries urvą ir be pasigailėjimo triuškina vokiškuosius grobikus jų pačių žemėje. Šiandien, galutinio ir visiško fašistinės Vokietijos sudaužymo išvakarėse, reikia naujai įtempti visas mūsų tarybinės liaudies jėgas, visas tarybinio užnugario pastangas padėti didvyriškam mūsų frontui. Pereitais, 1944 m., šauniai pasidarbavo visi Tarybų Sąjungos darbo valstiečiai. Jų darbą aukštai įvertino ir draugas Stalinas. Visa didžioji tarybinė liaudis karštai sveikina daugelio respublikų ir sričių partinius ir tarybinius darbuotojus, apdovanotus aukštais atsižymėjimo ženklais — ordinais ir medaliais už sėkmingai įvykdytą valstybinį duonos paruošų planą. Tai pelnytas atlyginimas. Tarybų Lietuvos darbo valstiečiai, nežiūrėdami nei sunkių vokiškųjų grobikų padarytų žaizdų žemės ūkiui, nei per kraštą praėjusių karo veiksmų nusiaubimo, atsidėkodami už išvadavimą Raudonajai Armijai, taip pat pilnai įvykdė 1944 m. valstybinį paruošų planą. Tačiau tarybinių žmonių būdas yra toks, kad jie nenurimsta ir pasiekę laimėjimo. Kad ir toliau stiprėtų socialistinės valstybės karinė galia, kad maistu būtų aprūpinti mūsų miestų gyventojai, valstybei reikia dar daugiau duonos ir kitų žemės ūkio produktų. Štai kodėl šiuo metu visa energija, visos žemės ūkio darbuotojų jėgos privalo būti nukreiptos į tai, kad pergalingaisiais 1945 m. būtų pasiektas aukštas visų žemės ūkio kultūrų derlius, daug kartų padidintas kiekis surenkamųjų maistinių ir žaliavinių kultūrų. Kad tai pasiektume, būtina savu laiku ir sėkmingai pasirengti ir pavyzdingai pravesti 1915 m. pavasario sėją. Pavasario sėjai pasirengimo darbus reikia vesti kariniais tempais, atkakliai nugalint visas kliūtis, mobilizuojant visus rezervus kiekviename tarybiniame ūkyje, kiekvienoje MTS ir MANP, kiekviename darbo valstiečio ūkyje. Būsimasis 1945 m. derlius, aprūpinimas Raudonosios Armijos ir Tėvynės duona, o pramonės — žaliava, sprendžiamas jau dabar, kai vykdomas pasirengimas pavasario sėjai pravesti. Svarbiausia gero pasiruošimo sėjai sąlyga yra teisingas bolševikiškai organizuotas masinis darbas kaime. Lietuvos TSR Liaudies Komisarų taryba ir Lietuvos KP(b) Centro Komitetas savo nutarimo dėl priemonių pavasario sėjai pasiruošti užakcentuoja, kad vietos partinių ir tarybinių organizacijų, žemės ūkio organų darbuotojų ir visų LTSR darbo valstiečių dėmesys kreiptinas į ypatingą karinę, ūkinę ir politinę sėkmingo šių metų pavasario sėjos įvykdymo reikšmę, ir perspėja dėl galimų buožinių bei lietuviškai vokiškųjų nacionalistų mėginimų sutrukdyti sėkmingą pavasario sėjai pasirengimą ir jos įvykdymą. Masinis politinis darbas kaime privalo vykti turint akivaizdoje konkrečius pasirengimo pavasario sėjai darbus. Apskričių spaudoje, per radiją paskaitose, pranešimuose reikia sistemingai aiškinti darbo valstiečiams, kad laiku ir gerai atliktus žemės ūkio mašinų ir traktorių remontas, apsirūpinimas gero daigumo ir rūšies sėkla, paruošimas ir išvežimas trąšų, parengimas masinių kadrų, paruošimas darbinių gyvulių lauko darbams yra tarybinių ūkių, MTS ir kiekvieno darbo valstiečio patriotinė prievolė, karinis uždavinys. Į masinį aiškinamąjį darbą kaime darbo valstiečių tarpe, tarybinių ūkių, MTS ir MANP darbininkų tarpe reikia pritraukti apskričių partinį, tarybinį ir komjaunimo aktyvą, mokytojus, žemės ūkio specialistus, aktyvius tarybinius naujakurius. Visas kaimo komunistų ir komjaunuolių, agitatorių jėgas reikia taip išskirstyti, kad jie būtų visuose svarbiuosiuose ir sprendžiamuose pavasario sėjai pasirengimo punktuose: mašinų ir padargų remonto dirbtuvėse, traktorių stotyse, prie kūlimo ir sėklų valymo mašinų, ten, kur maitinama ir rengiama gyvoji traukiamoji jėga, kalvėse, kur taisomi plūgai, sėjamosios ir žemės ūkio mašinos — žodžiu, visur, kur dirba ir rengiasi pavasario sėjai valstietis, kur dirba MTS ir MANP darbininkas. Vykdant Vyriausybės ir Partijos nutarimą dėl priemonių pavasario sėjai pasirengti, respublikoje kovo mėnesi šaukiami MTS ir tarybinių ūkių darbininkų, tarnautojų ir specialistų susirinkimai, o taip pat visuotiniai valstiečių susirinkimai apylinkėse ir valsčiuose. Šie susirinkimai turi ypatingą reikšmę. Juose, greta pranešimų apie tarptautinę padėti, reikia būtinai išplėsti ir agrotechnikos žinių propagandą. Tam reikalui reikia organizuoti kaimų klubuose ir skaityklose pašnekesius su agronomais, zootechnikais, bandymo stočių specialistais. Čia taip pat reikia valstiečiams organizuoti ir skaitymą garsiai laikraščių, Tarybinio Informbiuro pranešimų, garsų skaitymą straipsnių ir brošiūrų žemės ūkio klausimais bei populiariais mokslo klausimais. Garsų skaitymą organizuojant, reikia pritraukti mokytojus, tarybinių įstaigų tarnautojus, raštingus darbo valstiečius ir vyresniųjų klasių mokinius. Masinį politinį darbą kaime reikia sustiprinti, suteikiant galimumą darbo valstiečiams kolektyviai klausyti radijo paskaitų apie technikinį pasirengimą pavasario sėjai. Apskričių partiniai ir tarybiniai darbuotojai, vykdami į valsčius, turi padėti pravesti politinius pasikalbėjimus su darbo valstiečiais, teikti visokeriopą pagalbą vietinėms partinėms ir komjaunimo organizacijoms. Visur turi būti budriai sekama, kad buožinis elementas ir lietuviškai vokiškieji ir lenkiškai vokiškieji nacionalistai nevarytų savo žalingo darbo. Vykdant pasirengimą sėjai, reikia išplėsti socialistinį lenktyniavimą tarp tarybinių ūkių ir MTS, tarp valsčių ir apskričių. Tėvynės karo metu socialistinis lenktyniavimas, kaip ir taikos metu, yra didžiulė traukiamoji jėga, atskleidžianti milžiniškus rezervus, slypinčius mūsų liaudyje. Tačiau socialistinis lenktyniavimas yra tik tada tikras ir duoda gausius vaisius, kai jam kasdien vadovaujama, kai soclenktynėms vadovaujantieji vykdo pasiimtus įsipareigojimus. Reikia perduoti pasiektus rezultatus kitiems, organizuoti lentas, kuriose būtu parodyta soclenktynių eiga ir rezultatai. Pavasario sėjos kampanija – vienas labiausiai atsakingų darbų žemės ūkyje. Sėja turi būti pravesta laiku. Dėl to dabar mūsų respublikos žemės ūkio organizacijos, partinės ir tarybinės organizacijos laiko egzaminą prieš Tėvynę, prieš frontą. Respublikos tarybiniai ūkiai, MTS ir MANP, visi darbo valstiečiai pavasario sėją turi sutikti tinkamai pasirengę ir visu kuo apsirūpinę.


Atmosfera Alžyre kaista ne dienomis, bet valandomis. Šiandien, antroje dienos pusėje, Alžyro miesto Bab-el-Uedo priemiestyje penkiose vietose prasidėjo įnirtingi gatvių mūšiai tarp oasininkų ir prancūzų kareivių bei žandarų. Spaudos pranešimais iš Alžyro, ginkluoti iki dantų oasininkai pradėjo šaudyti iš balkonų, nuo stogų ir iš langų į prancūzų kareivius, kuriems teko su ginklu imti kiekvieną namą. Prancūzų kariuomenė metė prieš sužvėrėjusius „ultras“ aviaciją, kuri pradėjo šaudyti į oasininkus, įsitvirtinusius ant stogų. Prancūzų valdžia, susirūpinusi dėl paaštrėjusios padėties Alžyre, nutarė permesti iš Prancūzijos į Alžyrą dviem lėktuvais kareivių kuopą, iš „respublikos saugumo būrių“. Prezidentas de Golis šiandien pareiškė kabineto posėdyje, kad ginkluotas sukilimas Alžyre ir Orane turi būti „negailestingai numalšintas“, praneša agentūra Frans pres.


Naujos duomenų bazės id, Senos duomenų bazės id

Klausimų-atsakymų vakarai—svarbi paskaitinio darbo forma

PASKAITINĖ propaganda yra didžiai vertinga priemonė auklėjant jaunimą sąžiningais, dorais piliečiais, mylinčiais savo socialistinę Tėvynę. Tačiau kartais ši priemonė, neapgalvotai naudojama, tampa bereikšmė ir, užuot davusi naudos, tik sugaišina klausytoją, sukelia jo nepasitenkinimą, atbaido nuo paskaitų. Neretai pasitaiko, kad klausytojai nenoriai renkasi ir į labiau žinomo ir gero lektoriaus paskaitas, nes dažnai pats pavadinimas „paskaita“ nepatraukia klausytojo, LTSR Politinių ir mokslinių žinių skleidimo draugijos Šeduvos rajono skyriaus lektoriai, remdamiesi savo darbo praktika skaitant paskaitas jaunimui, padarė išvadą, kad reikia dažniau organizuoti klausimų-atsakymų vakarus. Mes organizavome mokslinius-ateistinius paskaitų ciklus rajono kultūros namuose ir vidurinėje mokykloje Šeduvoje, paskaitų ciklą jaunimui Smilgiuose. Paskaitų ciklai baigdavosi klausimų-atsakymų vakarais. Šiuose vakaruose dalyvavo daugiau jaunimo negu eilinėse paskaitose. Organizuojant tokio pobūdžio vakarus, informuodavome jaunimą, kaip vyks pasiruošimas šiam vakarui. Pradžioje skaitydavome eilę paskaitų ateistiniais klausimais, o besiklausantieji pranešimo eigoje arba jam pasibaigus pateikdavo savo klausimus. Darydami tokius pranešimus, pvz., apie Žemės kilmę ir jos vystymąsi, miegą ir sapnus, žmogaus gyvenimo ir mirties problemas ir kt., lektoriai stengiasi pranešimo metu suaktyvinti auditoriją, sudominti ją, kai kada tiesiog nurodydami, kad vienu ar kitu klausimu atsakymą išgirs klausimų-atsakymų vakare. Kartais gaunama ir naivių bei scholastinių klausimų („Ar galima suskaičiuoti plaukus ant žmogaus galvos?“, „Kas pirmiau atsirado: višta ar kiaušinis?“ ir panašiai). Mes per atsakymų vakarus atsakome į visus pateiktus klausimus. Kada surenkami visi klausimai, jie paskirstomi tiems lektoriams, kurie skaito šiuo arba panašiu klausimu paskaitas. Pvz., klausimų-atsakymų vakare Šeduvos vidurinėje mokykloje į klausimus atsakinėjo draugijos nariai gydytojas A. Maldutis, mokytojai K. Striuoga, J. Jukonis, A. Viliūnas ir kiti. Kultūros namuose atsakinėjo net 11 draugijos narių. Mes reikalaujame iš lektorių, kad atsakymai būtų konkretūs, išsamūs ir ne ilgesni kaip 10 minučių. Sudominti klausytoją ir yra svarbiausia paskaitiniame darbe. Jaunimas tokio klausimų-atsakymų vakaro laukia nekantriai, gausiai jame dalyvauja, atidžiai klauso ir pateiktų klausimų, ir duodamo atsakymo. Pagaliau toks klausimų-atsakymų vakarų paruošimo būdas — ne vienintelis. Artimiausiu laiku mes ruošiame klausimų-atsakymų vakarą apie jaunimo elgesio kultūrą. Galvojame tiesiog paskelbti klausimų-atsakymo vakaro temą, nurodydami susirinkimo vietą. Prie skelbimo pakabinsime dėžutę. Klausimų-atsakymų vakarais jaunimas labai domisi, todėl tokiems vakarams organizuoti turėtų daugiau iniciatyvos rodyti LLKJS rajonų komitetų darbuotojai, pirminės komjaunimo organizacijos. Tuomet bendromis jėgomis galima būtų įdomiau ir masiškiau ruošti tokius vakarus, kas duotų daug naudos auklėjant mūsų jaunimą komunistine dvasia.


Padėtį Libano pietuose svarstė ir Izraelio ministrai

Įtakingiausi Izraelio vyriausybės nariai sekmadienio vakarą aptarė padėtį vadinamojoje saugumo zonoje Libano pietuose. Izraelio slaptųjų tarnybų vadovai pareiškė esą prieš bet kokį vienašališką pasitraukimą iš Pietų Libano, nes Sirija skatina proiraniškuosius “Hizbollah” kovotojus rengti išpuolius prieš Izraelį, taip siekdama priversti Izraelį pradėti derybas su Damasku. Posėdyje nebuvo svarstomas Izraelio užsienio reikalų ministro Arielio Šarono parengtas armijos išvedimo planas. Vakar vyriausybė tęsė konsultacijas dėl pasitraukimo iš Pietų Libano. Be to, numatoma, kad ministrai vyks į saugumo zoną, kad susipažintų su padėtimi šioje pasienio teritorijoje. Anot vietos radijo, dar naktį iš šeštadienio į sekmadienį per Izraelio armijos ir slaptųjų tarnybų vadų pasitarimą buvo nuspręsta priešintis vienašališkam pasitraukimui iš 1140 kv. km saugumo zonos. Generolai, tiesa, nepritarė smurto eskalavimui. Palestiniečių vadovas lankėsi Jungtinėse Valstijose Sekmadienį palestiniečių prezidentas Jasiras Arafatas pareiškė neleisiąs, kad “Berlyno siena” atskirtų palestiniečių valstybės sostine tapti turėsiančią Rytų Jeruzalę nuo Izraelio kontroliuojamos vakarinės miesto dalies. Kalbėdamas Amerikos arabų institute, Arafatas pareiškė ketinąs gegužės 4 d. paskelbti nepriklausomą palestiniečių valstybę. Būtent tądien pasibaigs penkerių metų pereinamasis laikotarpis, numatytas 1993 m. Oslo taikos susitarime tarp Izraelio ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO). JAV besilankantis Arafatas patikino, jog, nepaisant Palestinos atsiradimo, Vakarų Jeruzalė liks Izraelio sostine, ir pažadėjo, kad Rytų Jeruzalėje bus gerbiami visi tikėjimai. Sekmadienį Arafatas padėkojo JAV prezidentui Billui Clintonui už jo vaidmenį, sudarant Vai Milso taikos susitarimą. Sekmadienį Arafatas turėjo susitikti su JAV valstybės sekretore Madeleine Albright, o vakar - su Clintonu Baltuosiuose rūmuose. Vakar taip pat prasidėjo 45 valstybių konferencija, kurioje bus mėginama gauti finansinės paramos projektams įgyvendinti palestiniečių kontroliuojamose Vakarų Kranto ir Gazos ruožo teritorijose. Sekmadienį Arafatas susitiko su JAV prekybos sekretoriumi Williamu Daley ir 15 JAV verslo atstovų. Palestiniečių prezidentas sakė esąs pasiryžęs tęsti privatizaciją ir žadėjo, jog tai bus “nuolatinė politika”. Izraelis grasina nutrauksiąs taikos sutarties vykdymą Izraelio premjeras Netanjahu vakar pagrasino nutrauksiąs taikos susitarimų su palestiniečiais įgyvendinimą, jeigu jų prezidentas Arafatas gegužės mėnesį vienašališkai įsteigs Palestinos valstybę. Izraelio vadovo pareiškimo išvakarėse Arafatas Vašingtone pareiškė viltį, jog “ateinantieji metai taps nepriklausomos palestiniečių valstybės metais”. Šis konfliktas kilo vos savaitę po to, kai Izraelis įgyvendino “žemė už saugumą” sutarties su palestiniečiais pirmąjį etapą. Pagal šią sutartį Izraelis iki 1999 m. sausio pabaigos turi išvesti kariuomenę iš dar 13 proc. Vakarų Kranto teritorijos, o palestiniečiai - pažaboti musulmonų ekstremistus. Pagal šią sutartį Izraelis taip pat sutiko paleisti 750 palestiniečių kalinių. Per pirmąjį jos įgyvendinimo etapą Izraelis jau paleido 250 kalinių, tačiau dauguma jų buvo kriminaliniai nusikaltėliai. Palestiniečiai pasiskundė, jog tai pažeidžia Vašingtone pasirašytą laikiną taikos sutartį. Arabai reikalauja, kad Izraelis paleistų politinius aktyvistus ir tuos kalinius, kurie nuteisti už veiklą prieš Izraelį. Vyriausiasis palestiniečių derybininkas Saibas Erekatas vakar išskrido į Vašingtoną aptarti šio klausimo su Clintono administracijos pareigūnais. “Tai krizinė situacija, ir mes paprašėme Amerikos įsikišti”, - sekmadienį sakė Erekatas. Pasak jo, dabartinėmis aplinkybėmis taikos sutartį bus sunku įgyvendinti. Tačiau Netanjahu pareiškė neisiąs į kompromisą. “Aš nepaleidžiu žudikų. Aš nepaleidžiu žmonių, susitepusių rankas krauju”, - sakė jis Izraelio radijui. Izraelis kalina maždaug 2500 palestiniečių. Tuo tarpu arabų visuomenė daro vis didesnį spaudimą Arafatui. Kalinių giminės kasdien rengia demonstracijas, kuriose kaltina palestiniečių vadovybę nuo jų nusigręžus. Gali atsinaujinti Izraelio ir Sirijos derybos Izraelio premjeras Netanjahu vakar pareiškė esąs pasirengęs po trejų metų pertraukos be išankstinių sąlygų atnaujinti Izraelio ir Sirijos taikos derybas. Drauge jis paneigė spaudoje pasirodžiusius pranešimus, esą Sirijos prezidentas atsiuntė jam laišką, kuriame pasiūlė Izraeliui taiką su Libanu ir Sirija mainais už visišką Izraelio armijos išvedimą iš okupuotų Golano aukštumų. “Jei jis siuntė man žinią, tai aš jos negavau. Galiu tik pabrėžti, kad mūsų politika šiuo klausimu yra aiški. Mes norime atnaujinti derybas su Sirija. Tačiau nesame pasirengę taikstytis su diktatu, dėl kurio derybos praranda bet kokią prasmę”, - Izraelio radijui sakė Netanjahu. JAV ambasados atstovas atsisakė komentuoti pranešimus, esą Sirijos prezidentas panašų laišką nusiuntė ir JAV administracijai. Anot Netanjahu, beveik neribotą įtaką Libanui turinti Sirija galėtų pažaboti “Hizbollah” kovotojus, kurie per praėjusias dvi savaites vadinamojoje saugumo zonoje Libano pietuose nukovė septynis Izraelio kareivius. Tarpininkaujant JAV vykusios Izraelio ir Sirijos derybos buvo sustabdytos prieš 1996 m. visuotinius rinkimus. Per rinkimus į valdžią atėjus dešiniajai Netanjahu vyriausybei, derybos ligi šiol nėra atnaujintos. Damaskas reikalauja, kad derybos būtų atnaujintos nuo tos dalies, kur jos buvo baigtos su ankstesne Izraelio centro kairiųjų vyriausybe. Sirija tvirtina, kad velionis Izraelio ministras pirmininkas Icchakas Rabinas yra pasakęs JAV, jog iš principo sutinka grąžinti Sirijai visas Golano aukštumas, kurias Izraelis užgrobė per 1967 m. karą Artimuosiuose Rytuose. Tuo tarpu Netanjahu siekia, kad derybos būtų atnaujintos be jokių išankstinių sąlygų.


TASS-o korespondentas M. Artiusenkovas praneša: Ant aukštos Ipirangos kalvos gražiame San Paulo parke stovi didingas monumentas. Jis pastatytas Brazilijos nepriklausomybės paskelbimo garbei. Prieš 140 metų rugsėjo 7 d. pasibaigė 300 metų trukęs portugališkųjų kolonizatorių viešpatavimas. Brazilijos patriotai su šūkiu „Nepriklausomybė arba mirtis“ ryžtingai pareiškė, kad nuo šiol Brazilija bus laisva šalis. „Ipirangos šūkis“ – tai ilgus metus kovojusios už savo nepriklausomybę visos brazilų tautos šūkis. Rugsėjo septintoji – nepriklausomybės paskelbimo diena – didelė brazilų šventė. Ji švenčiama visoje šalyje. Sunkus ir sudėtingas Brazilijos kelias. Ji siekia visiškai išsivaduoti iš ekonominių pančių, kuriais ji surišta su užsienio kapitalu. Nors buvo paskelbta politinė nepriklausomybė, Brazilija toliau buvo užsienio valstybių pavergta ekonomiškai. Pakeisdamos engėjus portugalus, į šalį veržėsi Anglijos, po to Amerikos monopolijos. Politiškai laisva Brazilija iki šiol neįgijo visiškos ekonominės nepriklausomybės. Štai kodėl vienas 15 svarbiausių Brazilijos patriotų uždavinių šiuo metu – išsivaduoti ekonomiškai. 140-ąsias savo tėvynės nepriklausomybės paskelbimo metines brazilų tauta pažymi dideliais laimėjimais. Auga šalies pramonė. Plečiasi ir stiprėja jos ryšiai su užsieniu. Vykdoma nepriklausoma užsienio politika, pagrįsta tautų apsisprendimo principų gerbimu ir nesikišimu į jų vidaus reikalus, žymiai pakėlė Brazilijos autoritetą tarptautinėje arenoje. Nacionalinių demokratinių jėgų kovos padarinys buvo Petrobrazo – valstybinio naftos monopolio – sukūrimas. Pasibaigė nedalijamas užsienio trestų viešpatavimas šioje svarbioje ekonomikos šakoje. Brazilijos naftą eksploatuoja brazilai, ji naudojama šalies reikalams. Šie metai atnešė naujų pergalių – įkurtas „Elektrobrozas“, įvestas valstybės monopolis atominės žaliavos žvalgybai ir gavybai, neseniai priimtas įstatymas, kuriuo sumažinamas pelno pervedimas į užsienį ir griežtai apskaičiuojamas įplaukiantis užsienio kapitalas. Brazilai reikalauja suteikti valstybei monopolinę teisę žvalgyti ir kasti akmens anglį ir t. t. Tat dideli brazilų tautos laimėjimai, jos nauji žingsnial kelyje į visišką ekonominę nepriklausomybę. Kova prieš priklausomybę nuo užsienio, pirmiausia nuo Amerikos, ekonomikoje auga ir stiprėja. Kartu šalyje plečiasi judėjimas už pagrindines reformas, pirmiausia už žemės reformą. Brazilai turi dar labai daug sunkumų. Tačiau jie įsitikinę, kad sunkumus įveiks. Mes išsikovosime savo ekonominę nepriklausomybę, pareiškė respublikos prezidentas Žoao Gulartas. Brazilija turi priklausyti brazilam


Kijeve, Aukščiausiosios Tarybos sesijoje, AT pirmininkas I. Pliuščius perskaitė premjero V. Fokino pareiskimą. Pastarasis teigė, kad šalies ekonomiką ištiko didelė krizė, didėja socialinė įtampa. Vyriausybė svarsto ekonomikos reformų planą, kurį šį mėnesį pateiks parlamentui. Prie AT pastato daug demonstrantų protestavo prieš lėtas reformas ir reikalavo premjero bei jo kabineto atsistatydinimo.


Šiandien iš Ženevos Maskvą grįžo TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko, dalyvavęs 18-kos valstybių nusiginklavimo komiteto darbe. Kartu su A. Gromyko į Maskvą grįžo TSRS užsienio reikalų ministro pavaduotojas V. Semionovas.


leškodami palestiniečių pagrobto pasienio sargybinio, Izraelio saugumo kariniai daliniai suėmė šimtus palestiniečių ir apieškojo jų namus okupuotuose Gazos sektoriaus bei vakarinės pakrantės rajonuose. Izraelio premjeras I.Rabinas pareiškė, jog nepradės derybų su Palestingos vadovybe, kol palestiniečių fundamentalistai neįrodys, jog jų pagrobtas sargybinis gyvas. JTO generalinis sekretorius B.Galis pareiškė, jog, norint saugiai ir sėkmingai atlikti JAV ir JTO vykdomą operaciją Somalyje, būtina nedelsiant nuginkluoti priešiškas Somalio grupuotes.


Dėl Graikijos ministro Kasimačio viešėjimo Egipte

KAIRAS, kovo 22 d. (TASS). Egipte vieši specialusis Graikijos vyriausybės atstovas ministras be portfelio Kasimatis, keliaujantis po eilės Arabų šalių sostines su geros valios misija. Vakar Kasimatį priėmė Egipto ministras pirmininkas Gamalis Abdelis Naseras. Po to Kasimatis surengė spaudos konferenciją, kurioje pareiškė, jog pranešė ministrui pirmininkui Naserui, kad naujoji Graikijos vyriausybė nori stiprinti savo santykius su visomis draugiškomis šalimis ir ypač su Egiptu. „Mes, - pasakė Kasimatis, – apsvarstėme su ministru pirmininku Naseru šiuolaikines tarptautines problemas ir padarėme išvadą, kad Egiptą ir Graikiją sieja ne tik tradicinės draugystės saitai, bet ir bendri interesai ir bendri idealai. Tie bendrieji Egipto ir Graikijos idealai yra tautų laisvė, jų politikos nepriklausomybė ir bet kurios kolonializmo formos smerkimas“. Kasimatis pasakė, kad pasikalbėjimo metu buvo paliesti visuotinės taikos išsaugojimo klausimai. Kalbėdamas apie Graikijos ir Arabų šalių bendradarbiavimą, Kasimatis nurodė, kad Graikija visuomet rėmė arabų nacionalinius siekimus. „Ministras pirmininkas Naseras, - pasakė Kasimatis, - užtikrino mane, kad Egiptas remia Kipro salos gyventojų judėjimą“.


Vakar prasidėjo oro susisiekimas tarp Londono ir Cannes. Pirmas keleivių lėktuvas nukrito žemėn. Pavojingai sužeisti trys anglų žurnalistai.


HAVANA, III. 6. (TASS-ELTA). Čia išplatinti Gvatemalos partizanų revoliucinio patriotų fronto dokumentai. Nuo vasario 6 d. vyksta partizanų koviniai veiksmai prieš Idigoro Fuenteso vyriausybinę kariuomenę. Revoliucinis patriotų frontas kelia uždavinį „nuversti parsidavėlišką antinacionalinį Idigoro Fuenteso režimą“ ir sudaryti šalyje liaudies revoliucinę vyriausybę. „Mes kupini pasiryžimo nugalėti, – pareiškia jis, – ir išvesti mūsų tėvynę į laisvės, teisingumo, taikos, darbo, pažangos, žmogaus teisių, konstitucinės santvarkos gerbimo, nacionalinio orumo ir rimties užtikrinimo Gvatemalos liaudžiai kelią“. Pranešimuose apie kovinius veiksmus revoliucinis patriotų frontas pažymi, kad, valstiečių aktyviai remiami, partizanai pasiekė tam tikrus laimėjimus. Į jų pusę perėjo eilės gyvenamųjų vietovių karinės įgulos.


Vytauto Didžiojo komitetas Lietuvos visuomenei

Šie metai yra Vytauto Didžiojo metai. Šiais metais sukanka penki šimtmečiai nuo tos dienos, kada mirė didysis Lietuvos nepriklausomybės saugotojas ir gynėjas, mūsų tautinės sąmonės žadintojas ir genialus, visoje Europoje pagarsėjęs, politikas Vytautas Didysis. Jau iš anksto, šioms sukaktuvėms besiartinant, Lietuvos visuomenė pradėjo rūpintis, kaip tinkamai šias sukaktuves paminėjus, kaip pagerbus šį mūsų didvyrį, kokiu paminklu įamžinus jojo vardą. Tam reikalui dar prieš pusantrų metų buvo susidaręs iš įvairių visuomenės organizacijų atstovų vadinamasai Vyriausias Vytauto Didžiojo komitetas laikinoje sostinėje Kaune su daugeliu skyrių provincijoje ir pradėjo kviesti mūsų visuomenę rinkti aukas. Visuomenė į tą šauksmą atsiliepė, aukos pradėjo plaukti Vytauto Didžiojo Fondui. Lietuvos vyriausybė, norėdama tinkamai sutvarkyti įsteigtą fondą, nuo šių metų pradžios išleido tam tikrą įstatymą, kuriuo einant sudarytas tapo vietoje buvusio komiteto naujas Vytauto Didžiojo komitetas iš 5 jos skirtų narių su pirmininku priešakyje ir 5 buvusio komiteto rinktų narių. Taip sudarytas komitetas, einant išleistu įstatymu, yra teisėtas Vytauto Didžiojo fondo valdytojas. Tą fondą, kuris susidaro iš aukų, pati vyriausybė pasižadėjo atitinkamai sušelpti savo lėšomis, be to, dar paskyrė tam tikrą iš 1 skirto nario ir 2 rinktų iš buvusio komiteto narių tarpo kontrolės komisiją, kurios uždavinys yra žiūrėti, kad fondo lėšos būtų naudojamos vien tik tiems reikalams, kurie tiesioginiai yra susiję su Vytauto Didžiojo vardo pagerbimu. Šalia komiteto dar veikia Vytauto Didžiojo Taryba, į kurią įėjo visi buvusio Vyriausiojo Komiteto nariai, apie 60 asmenų, ir iždo sekcija, tai yra perorganizuotas Vytauto Didžiojo Fondo komitetas. Be to, dar į taryba bus kviečiami provincijos skyrių atstovai, kurie dalyvaus visuotiname suvažiavime. Pirmasis toks Tarybos narių suvažiavimas numatomas šaukti tuoj po Velykų švenčių. Jo Ekscelencija Ponas Respublikos Prezidentas yra Vytauto Didžiojo komiteto garbės pirmininkas, o ponia Prezidentienė — komiteto iždo globėja. Taip sudarytas Vytauto Didžiojo komitetas perėmė buvusio vyriausiojo komiteto turtą, vykdo tuos jojo pasižadėjimus ir sumanymus, kurie jau buvo pradėti vykdyti, ir dirba toliau jam pavestąjį darbą, kartu su savo skyriais provincijoje. Pranešdamas tai, komitetas kviečia Lietuvos visuomenę, be tautos ir tikybos skirtumo, prisidėti kuo kas gali prie mūsų didvyrio vardo paminėjimo šiais jubiliejiniais metais. Smagu ir malonu yra mums prisiminus Vytauto Didžiojo asmenį ir jojo nuopelnus Lietuvai, bet kartu ir liūdna darosi, kad Lietuva to didvyrio netekusi prieš 500 metų, pradėjo silpnėti ir, galop, prarado nepriklausomybę. Tad ir šie metai mums kartu yra džiaugsmo ir liūdesio bei susikaupimo metai. Mūsų Didvyris Vytautas Didysis savo darbais ir išmintinga politika tiek buvo pagarsėjęs savo laiku visoje Europoje, kad šioji buvo pasiryžusi apvainikuoti jį karaliaus karūna. Tasai vainikavimas, kaip rodo istorija, buvo paskirtas 1430 metais rugsėjo mėnesio 8 dieną. Tad šioji diena privalo mums būti džiaugsmo diena, šių metų tautinė šventė, ir tą dieną visoje Lietuvoje mes privalome kuo iškilmingiausiai švęsti. Vainikavimas, kaip rodo istorija, negalėjo skirtu laiku įvykti, nes tai sutrukdė mūsų priešas — Lenkija, jau tuomet sudariusi personale uniją su Lietuva, ryždamasi ją pamažu visai pagrobti. Vainikavimas buvo atidėtas tolimesniam laikui, bet nelaboji mirtis spalių mėnesio 27 dieną išplėšė mums mūsų didvyrį, tad šiais metais tą pačią spalių 27 dieną mes paminėkime iškilmingomis gedulingomis pamaldomis ir atatinkamomis paskaitomis. Te bus mums toji diena gedulos ir susikaupimo diena. Taip atšventę visoje Lietuvoje šių metų rugsėjo 8 dieną ir spalių 27, mes paminėsime šias 500 metų sukaktuves. Kadangi šie ištisi metai pavadinti yra Vytauto Didžiojo metais, tad, be virš minėtų dviejų dienų, atskirose vietose gali būti panaudotas dar ir kitokios dienos: ar tai minint kokį nors istorinį Vytauto laikų faktą, ar šių dienų nepaprastą įvyki. Ypač mes, neprivalome praleisti Vytauto vardą šių metų iškilmingomis dienomis, ruošiant nepaprastas parodas, dainų bei sporto ir šiaip jaunimo šventes ir pan., nes tokios iškilmės yra tautinės sąmonės, mūsų valstybės nepriklausomybės reiškinys, o mūsų nepriklausomybės išlaikymas, mūsų tautinės sąmonės kilimas, mūsų garbė, kaip tik ypač rūpėjo Vytautui Didžiajam. Taip komitetas kviečia paminėti šiuos Vytauto Didžiojo metus. Bet komitetas turi dar ir kitą svarbų uždavinį — kviesti Lietuvos visuomenę įamžinti Vytauto vardą, sudaryti tokias apystovas, kad ir mūsų įpėdiniai dažniau prisimintų šį mūsų didvyrį ir daugiau apie jį žinotų. Savo didvyriams dėkinga tauta paprastai stato paminklus, kurie kiekvienam praeiviui tą didvyrį primena ir rodo jojo atvaizdą. Be abejo, smagiausia būtų mums toks paminklas pirmučiausia statyti mūsų sostinėje Vilniuje, kur guli Vytauto Didžiojo kaulai. Bet kol Vilnius tebėra lenkų okupuotas, mes to negalime padaryti. Tad tuo tarpu tenka įamžinti Vytauto vardą Kaune. Kuriuo gi būdu? Galima statyti paminklą, bet Vytauto vardą galima pagerbti ir kitokios rūšies pastatais, pavyzdžiui, pastačius tautinį muziejų, kuriame būtu surinkta visa tai, kas brangaus ir įdomaus yra išsilikę pas mus iš mūsų žilos senovės ir kuo mes galime pasirodyti iš mūsų artimesnės praeities ir dabarties. Kiekvienas, įžengęs į tokį muziejų, galės pamatyti, kokia buvo Lietuva senovėje, kokius ginklus, kokius įrankius ir įnagius vartojo ir ką Lietuva dabar turi, kokiomis priemonėmis savo nepriklausomybę atgavo ir kaip išlaikė savo tautiškumą. Ryšys dabarties su praeitimi kiekvienam primins praeities didvyrius, o kartu ir mūsų Vytautą Didįjį, o pati muziejaus išvaizda turėtų atatikti kilniai mūsų didvyrių dvasiai ir žadinti mumyse pagarbą prie jų, o taip pat kelti muziejaus lankytojuose tautinę bei valstybinę dvasią. Tokį tad muziejų komitetas ir siūlo Lietuvos visuomenei dabar statyti mūsų laikinoje sostinėje Kaune ir tokio muziejaus statybai komitetas kviečia Lietuvos visuomenę dėti aukas. Ilgainiui galima bus imtis ir paminklą statyti. Be abejo, tą muziejų galės aplankyti tik tie, kuriems teks pabuvoti Kaune. Ką gi gaus mūsų provincija, mūsų sodžius, paklaus gal ne vienas. Tiesa, didesnių paminklų keliose vietose mes nepajėgsime pastatyti. Ir laikinoje sostinėje toks paminklas — muziejus galės atsirasti, jei mūsų visuomenė nepagailės aukų. Sodžiuje ir šiaip kiekvienuose namuose, kiekvienoje šeimynoje, Vytauto vardą įamžininsime kitokiais būdais. Buvęs vyriausias Vytauto Didžiojo komitetas yra užsakęs Vytauto Didžiojo paveikslų ir Vytauto Didžiojo medalių su mūsų didvyrio atvaizdu ir anų laikų Lietuvos žemėlapiu. Tuos paveikslus ir tuos medalius dabartinis komitetas perėmė iš buvusio ir yra pasiėmęs išplatinti po visą Lietuvą. Tie paveikslai ir tie medaliai tepuošia mūsų namus, teprimena mums mūsų Vytautą Didįjį, o surinktos už tuos paveikslus ir medalius aukos, padengus jų gaminimo išlaidas, teeina muziejaus statybai. Be to, dar dabartinis komitetas, matydamas, kad stinga tinkamų knygų pasiskaityti apie Vytautą lietuvių kalba, yra užsakęs paruošti vieną mažesnę knygelę platesnei Lietuvos visuomenei, antrą didesnę, labiau mokslinio turinio. Tos knygelės taip pat bus išplatintos už tokį atlyginimą, kad padengus jų paruošimo išlaidas, galėtų likti dar kad ir nežymi dalis aukų. Niekas taip nežadina kiekvieno, ypač priaugančios kartos, tautinių jausmų, niekas tiek neiškelia didvyrio vardo, kaip vykusiai parašyta istorinė apysaka, poema ar drama iš to didvyrio epochos. Kitos tautos turi visą eilę tokių veikalų apie savo didvyrius, tik mes iki šiol apie mūsų Vytautą dar neturime. Komitetas yra nutaręs kviesti tam darbui mūsų rašytojus ir yra paskelbęs du konkursu — vieną istorinei Vytauto laikų apysakai ar poemai parašyti iki 1/XII 31 metų, antrą dramatiniam veikalui. Jei iki to laiko kas įstengtų parašyti tokius veikalus, kurie komiteto būtu pripažinti tinkami, mūsų visuomenė susilauktų labai naudingų knygų, o tos knygos kartu su Vytauto Didžiojo atvaizdais ir medaliais galėtų rasti sau vietos kiekvienuose namuose, kiekvienoje šeimynoje ir josios narius supažindintų su mūsų didvyriu Vytautu Didžiuoju, kurio vardą mes esame pasiryžę įamžinti. Kad ir pasižadėjo vyriausybė gausiai sušelpti Vytauto Didžiojo fondą, vis dėlto, be visuomenės gausių aukų negalima bus tinkamo muziejaus pastatyti. Tiesa, mūsų visuomenė jau atsiliepė savo aukomis, tiek pats komitetas, tiek ir jo sekcijos ir skyriai dirba kiekvienas pavesta jiems darbą be jokio atlyginimo, vis dėlto, siekiant užbrėžto tikslo, teks turėti daug išlaidų, o tam reikalingi pinigai. Komitetas tad kviečia mūsų visuomenę aukoti numatytam tikslui, kviečia mūsų įstaigų tarnautojus apsidėti šiems ištisiems metams kas mėnuo tokia mokenio dalimi, kokia jie galėtų pakelti. Aukas reikia teikti vietos komiteto skyriams, ar siųsti į komiteto atidarytas Kaune Lietuvos, Žemės, Ūkio, Centraliniame Žydų ir Kooperacijos bankuose einamąsias sąskaitas, ar betarpiškai komitetui. Siunčiant pinigus per Lietuvos Banko skyrius nereikės mokėti persiuntimo išlaidų. Vytauto Didžiojo komitetas gera viltimi žiūri ateitin ir tikisi, kad jo darbams pritars mūsų plačioji visuomenė, kurios pritarimą rodo 270 skyrių įsikūrimo faktas. Tačiau reikia konstatuoti, kad dar yra Lietuvoje kampelių, kur mūsų visuomenės organizacijos nesuskubo įsteigti komiteto skyrių arba į esamus skyrius neprisiuntė savo atstovų, Vytauto Didžiojo komitetas kviečia mūsų visuomenės organizacijas ir veikėjus šiuos trūkumus pašalinti, steigiant kiekviename miestely, bažnytkaimy ir didesniuose kaimuose Vytauto Didžiojo komiteto skyrius ar įsteigtus skyrius papildant savo atstovais.


Valstybės Tarybos istoriografijos reikalu.

Dar neseniai baigėme iškilmes, skirtas praslinkusiam nuo mūsų valstybės atstatynio dešimtmečiui paminėti. Dešimtetis - nedidelis laikotarpis, sudarąs tautų gyvenime vos gerą gal akimirksnį. Atskirų betgi žmonių gyvenime dešimtmetis reiškia jau ištisą gyvenimo etapą. Toli nesiekiant, užteks paimti pavyzdžiui nors tą patį mūsų Valstybės atstatymą ir jo artimiausią kaltininkę - Valstybės Tarybą. Per tą dešimtmetį Valstybės Taryba ne tik kad nutarė Lietuvos Nepriklausomybę paskelbti, bet ji pradėjo tą Nepriklausomybę ir vykdyti. Pro mus toliau praeina kai keleidoskope: kovos už nepriklausomybę, seimų ir vyriausybių pastangos tvarkyti atsistačiusią valstybę, nelaimingos partijų kovos. Kiek galvų padėta kilniose nepriklausomybės kovose, kiek švento pasiryžimo ir kiek kartais nusivylimo teko nevienam iš mūsų pritirti per tą atmintiną mūsų gyvenimo laikotarpi!.. Vos dešimtmetis, betgi teskubo praslipkti nuo žinomo V. Tarybos nepriklausomybės akto, o jau pradedama, deja, pamiršti daug žinotinų dalykų apie tuos pirmus mūsų žygius, rūpesnius, pastangas ir kovas, kurios mus privedė pagalios prie mūsų nepriklausomybės. Pamirštame ir nebežinome daug dalykų, nes neturime dar rašytos tų laikų istorijos. Bet ir parašyti jį taip greit nebūtų galima. Reikia pirma surinkti visa tam reikalinga medžiaga: atsiminimai, dokumentai, anų laikų spaudos atsiliepimai, visa anų laikų literatūra, skirta mūsų klausimui, ir t. t. ir t. t. To viso nėra dar padaryta, bet parengiamasai darbas reikia kuo greičiausiai pradėti, nes ta pati medžiaga kas kartą nyksta: miršta žmonės, galėjusieji papasakoti nemaža žinotinų dalykų, silpsta mūsų pačių atmintis, žūva nevienas gal svarbus dokumentas. Tokių samprotavimų vedami, buvo, kaip jau kronika yra savo laiku trumpai paminėjusi, vasario 18 d. susirinkę pas Valstybės Prezidentą p. Antaną Smetoną, kaipo buvusi Valstybės Tarybos pirmininką, likusieji dar gyvi ir buvusieji tuo metu Kaune buv. Valstybės Tarybos nariai, vasario 16 d. akto dalyviai: S. Banaitis, M. Biržiška, K. Bizauskas, P. Dovydaitis, P. Klimas, kun. V. Mironas, kun. prel. K. Saulys, J. Šaulys, J. Smilgevičius ir J. Vailokaitis. Kiti negalėjo ateiti tai dėl vienių, tai dėl kitų priežasčių. Susirinkusieji nutarė. 1) Sutvarkyti Valstybės Tarybos archyvą ir jame surinkti visa, kas tik liečia Valstybės Tarybos susikūrimą ir jos darbuotę ligi Steigiamojo Seimo; 2) paskelbti visą, kuri jau gali būti skelbiama, Valstybės Tarybos archyvo medžiagą visuomenei; 3) pasirūpinti, kad visi V. Tarybos nariai surašytų savo autobiografijas ir savo atsiminimus ir kad visi tie dalykai būtų sukrauti T. Tarybos archyve. Visais čia paminėtais dalykais rūpintis susirinkusieji išrinko iš savo tarpo: M. Biržišką, P. Dovydaitį, P. Klimą ir J. Šaulį, sudaryti Vykdomąją Komisiją. Kai dėl buv. V. Tarybos narių autobiografijų ir atsiminimų, tai Vykdomajai Komisijai leista, susižinojus su autoriais, peskelbti visuomenei iš pateiktųjų rankraščių visa, ką jis ras galima skelbti jau šiuo momentu. Be to, Vykdomajai Komisijai pavesta pasirūpinti pirmon galvon V. Tarybos darbuotės kronika ir išsiuntinėti ją visiems buvusiems V. Tarybos nariams, kad šie, turėdami ją, galėtų lengviau atlikti savo darbą, rašydami atsiminimus. Galu gale Vykdomajai Komisijai pavesta sušaukti buv. V. Tarybos narių susirinkimą, kada ji ras tam reikalo. Vykdomoji Komisija iš savo pusės, buvo susirinkusi vasario 20 d. Išsirinko savo pirmininku J. Šaulį ir sekretorium P. Dovydaitį ir apsvarsčiusi visą eilę klausimų, komisija nutarė: 1) rinkti ir tvarkyti: a) visa, kas liečia Vilniaus grupę, vedusią akciją ligi Vilniaus Konferencijos, b) Vilniaus Konferencijos protokolus ir kitą, liečiančią ją, medžiagą, c) Valstybės Tarybos raštinius dokumentus: protokolus, susirašinėjmą ir k. d., d) Vilniaus, Kauno ir apskritai visą Lietuvos spaudą iš vokiečių okupacijos metų, e) svetimos spaudos atsiliepimus Lietuvos klausimu iš to pat laikotarpio; 2) pavesti parašyti P. Klimui Valstybės Tarybos kroniką; 3) dėl atsiminimų susižinoti su autoriais pavesti M. Biržiškai ir jam pavesti taip pat aprūpinti atsiminimu rašytojus V. Tarybos kronika ir kitokiomis informacijomis; 4) archyvo medžiagos ieškojimą ir tvarkymą pavesti P. Dovydaičiui; 5) lėšų reikalu, jei jų prireiktų betvarkant archyvą ar bevykdant išdėstytąją čia programą, pavesti rūpintis liekantiems vietoj M. Biržiškai ir P. Dovydaičiui. Kai dėl autobiografijų ir atsiminimų, Vykdomoji Komisija nutarė, kad juos turėtų parašyti visi vasario 16 d. akto dalyviai, likusieji gyvi, ir visi paskiau kooptuotieji V. Tarybos nariai. Komisija patarė taip pat tuo reikalu M. Biržiškai kreiptis ir į visus tuos, kurie galėtų suteikti žinotinų informacijų iš nurodyto ča laikotarpio ir tokiu būdu prisidėti prie visapusiškesnio V. Tarybos darbuotės ir anų laikų nušvietimo. Visais čia pažymėtais klausimais galima kreiptis arba į Vykdomosios Komisijos sekretorių: Pr. Dovydaitį, Lietuvos Universiteto prof. (Ukmergės plentas, 38b, Kaune), kuris veda visus V. Komisijos reikalus, arba, jei kas norėtų, ir kitus V. Komisijos narius, kurių yra tokie adresai. 1) narių: a) M. Biržiškos, Lietuvos Universiteto prof.: „Aušros“ gimnazijos rūmai Kaune, b) P. Klimo, pasiuntinio Prancūzijai: 14, place Malesherbes. - Paris XVII. 2) pirmininko J. Šaulio, pasiuntinio prie Šv. Sosto: via Valadier, 42. - Roma (33). Žinoma, nutarimai nutarimais, o gyvenimas gyvenimu. V. Komisijos nariai yra išblaškyti, negyvena vienoje vietoj, be to, jie yra apkrauti savo darbais, todėl pavestas jiems darbas, galima iš kalno numatyti, neis nei skubiai nei sklandžiai. Geriausia būtų, kad tokios archyvinės medžiagos rinkimui būtų sudarytas pas mus tam tikras atskiras organas arba, evantualiai, kad būtų atatinkamai pertvarkytas mūsų Valstybės Archyvas, kuriam tuomet galima būtų pavesti visos istorinės reikšmės archyvinės medžiagos rinkimą ir to rinkimo organizavimą. Sudaryti prie tokio archyvo specialinei komisijai galėtų būti pavesta skelbti visuomenės žiniai tam tikra jo svarbesnė medžiaga. Bet, nesant tokio organo nei tokio V. Archyvo sutvarkymo, reikia, žinoma, rūpintis atlikti darbą ir tomis pat jėgomis, kurios yra, ypač kad reikia neatidėliojant tai daryti, nes juo toliau bus tas darbas atidėliojamas, juo daugiau, kaip buvo jau sakyta, žus svarbios mums medžiagos. J. Šaulys.


(Mūsų Londono korespondento). Airiai apie Lietuvą. Lordas  Cushendon ir britų vyriausybės nusistatymas. Rustus spaudos tonas. Lenkų įtaka spaudoje. Mūsų draugų patarimai. Airių žurnalas „The Nation“, leidžiamas Dubline anglų ir senaja airių kalba, įdėjo ilgą straipsnį apie Lietuvą „A Sketch of Lithuanian History“ (žiūr. „The Nation“ 24 ir 25 Nr.). Apie lenkus šis airių katalikų žurnalas kalba tokiais žodžiais: „Europa yra pratusi vainikuoti lenkus romantiško heroizmo aureole. Galimas daiktas, kad jų istorijoje ir buvo pagrindo tokiai aureolei. Bet šiandien lenkai savo politiškais gabumais (o ar politiškas veikimas neišreiškia pačių žmonių charakterio?) pasirodė žmonėms, kuriems negalima pasitikėti. Žmonėmis, netekusiais honoro ir pasižymėjusiais pasibiaurėtinai žemu charakteriu. 1920 m. spalių m. 7 d. lenkų atstovai pasitiko lietuvius atstovus Suvalkuose ir pripažino Vilniaus miesto ir srities Lietuvos okupaciją. Už dviejų dieną po to, spalių m. 9 d. žemos garbės lenkų generolas Želigovskis puolė ir užėmė Vilnių. Lenkijos vyriausybė griežčiausiai gynėsi, sakydama neturinti nieko bendra su tuo negarbingu coup'u ir už viską vertė atsakomybę ant vietos patriotizmo. Ir žiūrėkit, neprisiima atsakomybės už savo generolo plėšikišką svetimos teritorijos puolimą ir vis tik laiko ir valdo tą teritoriją; verčia kaltę vietos patriotizmui, ir vis pati paskui persekioja tą patriotizmą. Kilnioji Lenkija! Ar dėl to Kosciuška paėmė Dubienką, ar dėl to jis kovojo ties Raclavicais, ar dėl to jis liejo kraują ties Maciejovicais? O galingoji Lenkija! Ar tu jau taip žemai nupuolei ? Ar gi visi tavo senovės laimėjimai, tavo garbė, tavo triumfai ir pergalės sutirpo taip, kad tu jau šitokių priemonių pradėjai griebtis?“ Anot „Daily Telegraph“ diplomatinio korespondento pranešimo (IX-1), Lordas Cushendu, pirmininkaująs britų delegacijai Ženevoje ir pavaduojąs Sir Austen Chamberlainą, esąs parodęs nešališkumą lietuvių lenkų ginčo klausime. Jis teisingai pasmerkiąs bet kokį spaudimą prieš Lietuvą, kuo taip aiškiai pasižymėjo Paryžius ir Varšuva, ir jis griežtai atsisakęs būti šališku. Šitoks lordo Cushenduno nusistatymas atatina sena britų su kitomis tautomis santykiavimo tradicija. Lordas Cushendunas ir Tautų Sąjungos posėdyje negalės užmiršti (ką Chamberlain'as užiniršo), kad vienas žymiausių dabartinio britų ministerių kabineto narių, būtent lordas Balfour'as, Zeligovskio coup'a yra pavadinęs „plėšikišku žygiu“ („the act of brigandage“). Teisybė, sako dipl. kor., Lietuvos nuolatos keliama pretenziją dėl Vilniaus galima skaityti tarptautišku neramumu (nuisance). Bet negalima jos vadinti nusikaltimu (crime). Šitokia, maždaug, „D. Tel.“ nuomone, yra bendra britų oficialinė pažiūra Vilniaus bylos klausimu. Rūstus spaudos tonas Lietuvos adresu, kurs buvo matomas anglų presoje pastaraisiais dviem - trimis mėnesiais, po to, kai Sir Austen Chamberlainʼas pavadino Vilniaus įrašymą mūsų Konstitucijon „provokaciniu aktu“, dabar žymiai sušvelnėjo. Vieno - kito dienraščio ir žurnalo kritika šitokio neangliško ir neatatinkančio britų bešališkumo kitų valstybių ginče tradicijoms tono, matyt, rado atgarsį presoje. Prie to, galimas dalykas, paties lordo Cushenduno nusistatymas, paskui anglo prancūzų laivyno agreemento pozicijos nusilpnėjimas taip jau paveikė spaudą. Neseniai pasirodęs „The Times“ redakcijos straipsnis Lietuvos adresu nustebino ne tik mūsu draugus Anglijoje, bet taip jau nepatiko ir indiferentiškai užsilaikantiems mūsų ginče su lenkais anglams. Reikia žinoti, kad to dienraščio užsienių skyriaus redaktorius, išgyvenęs virš 20 metų Petrapily caro laikais, yra senų didžiosios ir nedalomosios Rusijos šalininkų įtakoje: to paties dienraščio diplomatinis korespondentas labai dažnai matomas lenkų atstovybėje Londone. Antras labai nepalankus Lietuvai straipsnis buvo įdėtas konservatorių mėnesiniame žurnale „The English Review“. Jo autorius, lenkų propagandos skyriaus prie jų atstovybės Londone vedėjas p. Harley, visą kaltę už nenusisekusias mūsų derybas su lenkais suverčia Lietuvos vyriausybei, kuri nenorinti atsisakyti nuo Vilniaus ir nesutinkanti pripažinti Ambasadorių Konferencijos nutarimo šventumo ir neliečiamybės. Liberalų dienraštis, „The Daily Express“, neišreikšdamas savo nuomonės, nurodo tik į tai, kad lenkai skaitą provokaciniu, iš prof. Veldemaro pusės, žygiu faktą, kad ant naujų Lietuvos Banko banknotų yra Vilniaus atvaizdas!.. Įtakingas provincijos dienraštis „The Yorkshire Post“ redakcijos straipsny pataria prof. Voldemarui nuraminti Europą, suradus kokį nors modus vivendi, iki Lietuva, susitarusi su Lenkija, galėsianti išrišti, kompromisų keliais, Vilniaus klausimą. Kalbant su anglais, kurie seka Europos reikalus ir žino taip Lietuvos, taip ir Lenkijos nusistatymą mūsų bylojo, tenka girdėti beveik visados vieną ir tą patį: dabar Vilniaus neatgausite, bet jūsų byla yra teisinga; laukite, laukite patogaus momento. Angliškas „wait and see“. Lietuvos teisė prie Vilniaus neginčijama, bet dabartinėje politinėje Europos konjunktūroje sunku ir tikėtis, kad jūs galėtumėt jau šiandien atgauti savo sostinę. Galimas daiktas, kad neatgausite jos ir netolimoje ateityje. Laukite. Neužmirškite Vilniaus, visados nešiokit jo atvadavimo idėją savo širdyse: labiau širdyse, negu ant lūpų. Svarbiausias dalykas šiandien - pašvęskite visas savo jėgas valstybei stiprinti, atidėję į šalį visas partijų rietenas, iki Vilnius bus jūsų. Partijų nesutikimai tiktai silpnina jus ir jūsų padėtį Europoje. Valstybei sustiprėjus, ekonominei gyventojų būklei pakilus, Vilnius pats griš Lietuvai…


G. FEDOTOVAS Lietuvos LKJS CK sekretorius

NEPAMIRŠTAMAS dienas, didelio patriotinio pakilimo dienas gyvena tarybiniai žmonės. Tarybų Sąjungos Komunistų partijos XX suvažiavimas vieningai pritarė TSKP Centro Komiteto politinei linijai ir praktinei veiklai ir patvirtino Direktyvas dėl šeštojo penkmečio plano TSRS liaudies ūkiui išvystyti 1956‑1960 metais. Didelės svarbos uždaviniai iškyla tarybinei liaudžiai naujajame penkmetyje. Mūsų šalis turi padaryti milžinišką žingsnį į priekį komunizmo statybos keliu, istoriškai trumpiausiu laiku išspręsti pagrindinį Tarybų Sąjungos ekonominį uždavinį – pavyti ir pralenkti labiausiai išsivysčiusias šalis pagal produkcijos gamybą vidutiniškai vienam gyventojui. Daug reikės padaryti, daug sunkumų įveikti, daug aukštumų pasiekti! Dideles viltis partija deda į mūsų puikųjį jaunimą, kuris savo pasiaukojančiu darbu, savo pasirengimu imtis sunkaus, atsakingo darbo nusipelnė sau visos tarybinės liaudies meilę ir pagarbą. Iš TSKP XX suvažiavimo tribūnos draugas N. S. Chruščiovas pareiškė, kad šeštajame penkmetyje partijai teks ne kartą kreiptis į jaunimą su raginimu nukreipti savo jėgas į naujų rajonų įsisavinimą, atominių, šiluminių ir hidroelektrinių, gamyklų statybą, geležinkelių tiesimą. Tarybinis jaunimas ir jo šaunusis avangardas Lenino komjaunimas garbingai tesės bet kurias partijos užduotis. Mūsų jaunimas žino, kad jo darbas visaliaudinėse statybose turi didžiausią reikšmę komunistinės statybos reikalui. Todėl jaunieji patriotai stengiasi nepaliaujamai didinti savo indėlį į šeštąjį penkmetį. XX suvažiavimo Rezoliucija dėl TSKP CK ataskaitinio pranešimo ir Direktyvos dėl šeštojo penkmečio – pasaulinės‑istorinės reikšmės dokumentai. Jaunuoliai ir merginos, atidžiai juos nagrinėdami, turi atrasti konkrečius darbus savo komjaunimo organizacijoms. Bus labai naudinga jau dabar numatyti, ką darys miestų ir rajonų organizacijos įgyvendinant Direktyvas dėl šeštojo penkmečio, į kokių uždavinių sprendimą jos pirmoje eilėje nukreips jaunimo jėgas. TSKP XX suvažiavimo Direktyvomis nustatyta, kad pramonės produkcija šalyje turi padidėti per penkmetį maždaug 65 procentais, o Tarybų Lietuvoje – 1,8 karto. Visose pramonės srityse teks atlikti plačias priemones keliant techninį gamybos lygį, didinant darbo našumą, mažinant produkcijos savikainą. Šiame reikale aktyviausiai turi dalyvauti mūsų Respublikos komjaunimo organizacijos. Reikia pasiekti, kad kiekvienas jaunasis darbininkas jaustųsi esąs šeimininkas gamyboje. To pavyzdys - Kauno „Pergalės“ turbinų gamyklos jaunimo kolektyvas, drąsiai atskleidžiantis gamybos rezervus. Tik turtinant savo žinias, tik praktiškai įsisavinant priešakinį patyrimą galima pasiekti meistriškumo aukštumas, žengti į koją su technikos ir technologijos vystymusi. Šiuo atžvilgiu pamokantis yra Kauno „Drobės“ fabriko komjaunimo organizacijos, ryžtingai besidominčios techninio mokymosi klausimais, patyrimas. Praėjusiais metais 258 žmonės, daugiausia jaunuoliai, pakėlė čia savo kvalifikaciją. Įmonė, pirma laiko įvykdžiusi metinį planą, davė viršum užduoties daugiau kaip 100 tūkstančių metrų vilnonių audinių, 93.000 kg. verpalų. Šeštajame penkmetyje Tarybų Lietuvoje pradės veikti Kauno hidroelektrinė. Kasdien platėja darbų užmojis prie tykiojo Nemuno. Lietuvos komjaunimo IX suvažiavimas respublikos komjaunimo organizacijos vardu įsipareigojo šefuoti hidroelektrinės statybą. Mūsų garbės reikalas pastatyti ją tiksliai nustatytu laiku! Jaunimas gali ir turi padaryti labai daug ką tolesniam žemės ūkio gamybos pakėlimui Tarybų Lietuvoje. Jaunuoliai ir merginos dabar ryžtingai kovoja už laukų derlingumo pakėlimą – jie išvežė tūkstančius tonų trąšų. Pavyzdžiui, Šalčininkų rajono jaunimo jėgomis trąšų išvežimo ir paruošimo mėnesio metu išvežta į laukus 23.000 tonų durpių ir mėšlo, sukaupta 18 tonų pelenų. Puiki žinia neseniai atėjo iš Dusetų rajono. Moksleiviai čia paruošė 14 tonų pelenų. Rimtas darbas laukia mūsų kukurūzų augintojų. Teisingai daro tos komjaunimo organizacijos, kurios nutarė šiais metais kovoti už gausius kukurūzų derlius ir tuo tikslu organizuoja gausaus derliaus grandis, kurios dabar uoliai veža trąšas į kukurūzams išskirtus plotus. Šeštajame penkmetyje respublikoje bus plačiai išvystytas kiaulių penėjimas mėsai ir bekonui. Ir čia turi tarti savo žodį komjaunimo organizacija, ir čia reikalingos jaunos, tvirtos rankos. Netoli jau diena, kada mechanizatoriai išveš traktorius į kolūkių laukus. Sėkmingai ruošiasi tai dienai Tauragnų MTS kolektyvas, atlikęs traktorių remontą. Prie to žymia dalimi prisidėjo pasiaukojantis komjaunuolių Vigario, Kurlio, Kerpiškio ir Bagdono darbas. Ne mažiau kaip pusantros normos per pamainą – toks jų atsakymas į TSKP XX suvažiavimo nutarimus. Jaunųjų patriotų pavyzdys turi uždegti visų respublikos mechanizatorių širdis, nukreipti jų jėgas į spartesnį technikos parengimą pavasariui. Rimtą dėmesį respublikos komjaunimo organizacijos turi skirti politechninio mokymo mokyklose klausimams. Ir tuo labiau, kad mes šiame reikale jau turime kai kurį patyrimą. Gerai sutvarkytas bendradarbiavimas su moksleiviais Panemunėlio ir kai kuriose kitose MTS. Reikia ir ateityje visokeriopai plėsti mokyklos ir gamybos bendradarbiavimą! Partija kviečia jaunimą naujiems šauniems žygdarbiams, naujoms pergalėms šeštojo penkmečio frontuose. Tavo pareiga, jaunasis tarybinis žmogau, garbingai pateisinti tą aukštą pasitikėjimą!


Suėmimai Dono pramonės rajone. Sovietų vyriausybė neseniai pranešė, kad ji susekusi Dono pramonės rajone, anglių kasyklose, kontrrevoliucinį ekonominį sąmokslą, kurio tikslas buvęs suardyti besiplečiančią sovietų pramonę ir tuo būdu palengvinti užsieniams nuversti bolševikų režimą Rusijoj. Šiam sąmokslui sovietų vyriausybė rodo didelio susidomėjimo. Mat, paskutiniuoju laiku Sovietų Rusijoj, pasak sovietų spaudos, buvęs jaučiamas didesnis kontrrevoliucinių organizacijų aktingumas, pasireiškęs pasikėsinimais prieš GPU ir įmonių padegimais. Susektas Dono rajone sąmokslas dezorganizuoti sovietų pramonę, lengvinant kelią užsienių intervencijai, buvęs varomas plačiu ir gerai apgalvotu planu. Komisarų tarybos pirmininkas Rykovas Maskvos taryboj pareiškė, kad sąmokslui Doneco anglių kasyklose vadovavę monarchistai ir kitos kontrrevoliucinės grupės, turėjusios tikslo nuversti sovietų valdžią ir atstatyti kapitalistinę tvarką. Sąmoksle, esą įmaišyti taip pat ir užsienio specialistai, kurie suimti ir atiduoti teismui. Iš užsenių specialistų techninkų yra suimti šeši vokiečių techninkai. Dėl to tarp Vokietijos ir Sovietų Rusijos yra kilęs diplomatinis konfliktas.


DELIS, rugpiūčio 7 d. (TASS-ELTA). Kaip praneša agentūra Pres Trast of India, dėl nepaliaujamų liūčių, kurios prasidėjo tuoj pat po žemės drebėjimo, Sauraštros, Katčo valstijose ir Gudžerato rajone beveik visos upės išsiliejo iš krantų ir apsėmė daugelį kaimų. Geležinkelio sankasa kai kuriose vietose apsemta arba smarkiai išplauta. Katčo valstijos sostinėje Bhudžės mieste sugriauta 150 namų. Kaljano miestas, kuris yra svarbus geležinkelių mazgas, apsemtas vandens iki 8 pėdų aukščio. Šimtai valčių kelia gyventojus į saugius rajonus.


Būsią nutraukti santykiai? „Berliner Tageblatt“ žiniomis iš Belgrado, Italija mananti tuojau po Nettuno sutarčių (tarp Italijos ir Albanijos) ratifikavimo išprovokuoti diplomatinį incidentą su Pietųslavija, kad galėtų su ja nutraukti santykius. Kartu su tuo Italija ruošiantis paskelbti muitų uniją tarp Italijos ir Albanijos. Italija tuo būdu norinti atsiekti visiškos Albanijos priklausomybės nuo Italijos ir patikrinti sau karo pozicijas ties Albanijos Pietųslavijos siena. Sąryšy su tuo Pietųslavijos politinės sferos labai rimtai įvertina susidariusią padėtį ir laukia dar didesnio santykių pablogėjimo su Italija. Krizis, kurį dabar pergyvena Italijos Pietųslavijos santykiai, yra rezultatas konflikto, į kurį suėjo abi valstybės, kovodamos dėl įtakos Balkanuose. Italija, atsistojus prie vairo Mussolini, ėmė varyti aktingą ekspansijos politiką, ieškodama naujų teritorijų savo gyventojų prieaugliui ir naujų rinkų savo pramonės gaminiams. Albanija yra gausinga nenaudojamais ligšiol gamtos turtais, kaip antai įvairiais metalais ir mineralais, kas Italijai yra nepaprastai svarbu. O Albaniją verčia ieškoti italų globos nedraugingų jos atžvilgiu kitų Balkanų valstybių politika. Taip tad italų albanų artėjimas šiuo tarpu yra visai suprantamas.


Mūsų šalies jaunoji karta tik iš istorijos žino, kad trys ketvirtadaliai carinės Rusijos gyventojų buvo beraščiai. Sunku, beveik neįmanoma buvo darbininkams, darbo valstiečiams, jų vaikams įsigyti senaisiais laikais vidurinį ir tuo labiau aukštąjį išsilavinimą. Bet visa tai praeityje. Šiandien Tarybų Sąjunga - aukštos kultūros šalis. Mūsų liaudis, Komunistų partijos vadovaujama, įvykdė didingą kultūrinės revoliucijos programą. Seniai likviduotas neraštingumas, įvairių tautybių vaikai susilaukė galimybės mokytis gimtąja kalba. Mūsų šalyje sėkmingai vykdomas visuotinis septynmetis mokymas. Jau penktojo penkmečio pabaigoje TSR Sąjungoje buvo daugiau kaip 220 tūkstančių bendrojo lavinimosi ir kitokių vidurinių mokyklų. Praėjusiais metais vien tik Tarybų Sąjungos technikumuose ir aukštosiose mokyklose mokėsi daugiau kaip 3,5 milijono žmonių. Į gamyklas ir fabrikus, į įstaigas 1955 metais atėjo maždaug 640 tūkstančių jaunųjų specialistų. Šalyje dabar yra daugiau kaip 5,5 milijono specialistų su aukštuoju ir viduriniu specialiuoju išsilavinimu. Nė vienoje kapitalistinėje valstybėje neskiriamas toks didelis dėmesys specialistų parengimui, kaip Tarybų Sąjungoje. Darbo žmonių paslaugoms veikia daugiau kaip 125 tūkstančiai klubų ir kultūros namų. Kažkada V. I. Leninas svajojo, kad mūsų šalyje būtų 50 tūkstančių bibliotekų. Dabar jų yra daugiau kaip 390 tūkstančių, Atrodo, ne taip jau seniai partija iškėlė uždavinį įvykdyti visuotinį septynmetį mokymą, o dabar, šeštajame penkmetyje, numatyta įvesti visuotinį vidurinį mokslą miestuose ir kaimuose - dešimtmetėse ir vidurinėse specialiosiose mokyklose. XX suvažiavimo Direktyvose didelis dėmesys skiriamas politechninio mokymo vystymui, moksleivių supažindinimui su pagrindinėmis šiuolaikinės pramonės ir žemės ūkio gamybos šakomis. Būtina glaudžiai sieti mokymą mokykloje su visuomenei naudingu darbu, skiepyti jaunajai kartai komunistinę pažiūrą į darbą. Tai - kilnus tarybinių mokytojų uždavinys. Tūkstančiai vidurinių mokyklų auklėtinių dabar dirba gamyklose ir fabrikuose, kolūkiuose ir tarybiniuose ūkiuose. Jie surado savo vietą gyvenime. Daugelis iš jų jau tapo žinomais žmonėmis gamyboje. Antai Gorkio frezavimo staklių gamykloje gerai žinomas šaltkalvis racionalizatorius Olegas Volnovas. Tuo tarpu Olegas į gamyklą atėjo tik prieš pusantrų metų, baigęs vidurinę mokyklą. Štai kitas pavyzdys. Neseniai dvidešimt šeši Krasnodaro krašto Platnirovo vidurinės mokyklos Nr. 18 auklėtiniai kreipėsi į Kirovo vardo kolūkio valdybą su prašymu priimti juos į žemės ūkio artelės narius. Jaunųjų patriotų prašymas patenkintas. Mokyklos mokytojai gali didžiuotis, kad sugebėjo stanicos vaikams įskiepyti tikrą meilę žemdirbio darbui. Šeštajame penkmetyje šalies liaudies Ūkis gaus specialistų su aukštuoju ir viduriniu išsilavinimu maždaug pusantro karto daugiau negu penktajame. O specialistų, paruoštų sunkiajai pramonei, statyboms, transportui, žemės ūkiui, skaičius padidės maždaug dvigubai. Praėjusiais metais rytinių rajonų aukštosios mokyklos išleido 49 tūkstančius specialistų. Tačiau specialistų pareikalavimas čia visą laiką didėja. Atsižvelgiant į tai, kad naujasis penkmetis rytiniams rajonams bus ypatingai spartaus vystymosi penkmetis, Urale, Sibire, Tolimuosiuose Rytuose, Kazachstane žymiai išplečiamas specialistų parengimas. Naujos aukštosios mokyklos bus atidarytos Novosibirske, Irkutske, Krasnojarske, Chabarovske, Stalinabade, Akmolinske ir kituose miestuose. Imamasi priemonių šiuose rajonuose esančioms aukštosioms mokykloms išplėsti ir sustiprinti. Visa tai iki 1960 metų leis padidinti besimokančių rytinių rajonų aukštosiose mokyklose žmonių kontingentą maždaug 500 tūkstančių, o kasmetinį specialistų išleidimą - maždaug 83 tūkstančiais. TSKP Centro Komiteto ataskaitiniame pranešime partijos XX suvažiavimui draugas N. S. Chruščiovas sakė: „Reikia žymiai išplėsti neakivaizdinių ir vakarinių aukštųjų mokyklų tinklą, pagerinti jų darbą. Būtina sudaryti kuo palankiausias galimybes darbininkams, tarnautojams, kolūkiečiams mokytis neatsitraukiant nuo gamybos, nes tai yra vienas patikimų, ilgametės praktikos patikrintų būdų paruošti kvalifikuotiems inžinierių bei technikų kadrams, kurie gerai nusimano apie gamybą. Dabar, kai į pramonę ir žemės ūkį kasmet stos daug tūkstančių vaikinų ir merginų, baigusių vidurinę mokyklą, sudaromos didžiulės galimybės vystyti neakivaizdinį aukštąjį mokslą neatsitraukiant nuo gamybos“. Šeštajame penkmetyje žymiai bus išplėstas vakarinis ir neakivaizdinis mokymas. Tiek aukštosiose mokyklose, tiek ir mokslinio tyrimo įstaigose numatyta žymiai sustiprinti mokslinį darbą, visą tarybinių mokslininkų veiklą priartinti prie liaudies ūkio poreikių. Mūsų šalyje milžinišką populiarumą turi tokios svarbios kultūros priemonės, kaip kinas, radijas, televizija. Atsižvelgiant į kino, šio masiškiausio meno reikšmę, imamasi priemonių kinofilmų gamybai padidinti, jų idėjiniam-meniniam lygiui pakelti. Mes turime penkmečio pabaigoje gaminti ne mažiau kaip po 120 pilnametražinių filmų per metus. O viso šeštajame penkmetyje į ekranus bus išleista 460 pilnametražinių filmų. Mūsų uždavinys ir ateityje kinostudijas stiprinti kvalifikuotais kadrais. Svarbu nepaliaujamai ieškoti naujų jėgų, įtraukti į scenarijų kūrimą jaunimą. Mes turime, kaip nurodyta Direktyvose, padidinti per penkmetį kinoįrenginių tinklą maždaug 30 procentų. Mūsų ministerijos sistemoje numatoma pastatyti kinoteatrų 500 tūkstančių vietų. Tai keturis kartus daugiau negu penktajame penkmetyje. Teks įrengti 9.000 stacionarinių kinoįrenginių kaime ir perduoti naudotis 2.700 kilnojamųjų kinų. Daugelyje miestų bus atidaryti plataus ekrano kinoteatrai. TSKP XX suvažiavimo Direktyvos numato plačią tolesnio radiotransliavimo gerinimo programą. Dabar transliuojama daugiau kaip 70-čia kalbų, tame tarpe 37 TSRS tautų kalbomis. Veikiančiųjų radiostočių pajėgumai per penkmetį bus padidinti maždaug 90 procentų. Per artimiausius penkerius metus žymiai padidės televizijos stočių tinklas. 1960 metais pradės veikti 75 telecentrai. Tai leis aptarnauti televizija stambių šalies miestų gyventojus. Specialios retransliavimo linijos suteiks galimybę priimti televizijos laidas ir eilėje kitų miestų, gretimose srityse. Numatyta pastatyti radio relines linijas televizijos laidoms pasikeisti tarp miestų, o taip pat joms perduoti į didelius nuotolius. Bus įdiegiama spalvotoji televizija. Teks žymiai pagerinti teatrų ir koncertinių organizacijų darbą. Naujajame penkmetyje bus atidaryti 23 nauji teatrai. Tačiau pagrindinis uždavinys teatrinio meno srityje - pagerinti repertuarą, pakelti spektaklių meninį lygį. Mūsų teatrams kasmet reikia mažiausia 120 naujų pjesių. Literatai ir dramaturgai, kurių tarpe daug talentingo jaunimo, gali teatrams sukurti tokį repertuarą. Gerinamas knygų, žurnalų, laikraščių, vadovėlių, mokslinės ir propagandines literatūros leidimas. Knygų išleidimas pastaraisiais metais mūsų šalyje žymiai padidėjo. Tačiau tarybiniai žmonės taip mėgsta knygas, kad nors ir labai dideli leidžiamų knygų tiražai, jų vis tiek neužtenka. Šeštajame penkmetyje knygų leidimas dar labiau padidės. Direktyvomis numatyta padidinti mūsų ministerijos poligrafinių įmonių pajėgumus maždaug 5-10 procentų. Mūsų knygų leidyklos turi pagerinti išleidžiamų knygų meninį apipavidalinimą ir spausdinimą, pagerinti šriftus. Žymiai pagerės knygų prekyba. Kultūros ministerijos organai atidarys daugiau kaip 1800 knygynų, tame tarpe rajonų centruose ir miestų tipo gyvenvietėse, 2000 knygų kioskų pramonės įmonėse, įstaigose ir kolūkiuose. Daug knygynų ir kioskų atidarys ir Sąjunginė spauda. TSRS Kultūros ministerija turi savo didelę pramonę. Jos žinioje beveik visos kinomechaninės ir fotocheminės įmonės, beveik visa poligrafija. Mūsų gamykloms teks sukurti naują aukštos kokybės sinchroninį filmavimo aparatą, stacionarinę aparatūrą sinchroniniam magnetiniam garso užrašymui, aparatą stereofoniniam garso užrašymui ir kopijavimui magnetinėje juostoje, įrengimus plačiųjų ekranų filmams demonstruoti. Būtina taip pat sukurti filmavimo ir garso užrašymo tiesiog iš televizoriaus ekrano aparatą. Tai leis reguliariai keistis televizijos programomis tarp paskirų miestų. Pavyzdžiui, Tomske galima bus matyti Maskvoje paruoštas programas. Mes turime rekonstruoti kai kuriuos kinofilmų fabrikus, aprūpinti juos naujais įrengimais. Penkmečio planas - mūsų gyvybinis reikalas. Kultūrinio fronto darbuotojai, kaip ir visi tarybiniai žmonės, su nepaprastu susidomėjimu sekė Komunistų partijos XX suvažiavimo darbą. Suvažiavimo nutarimai įkvepia mus kovai dėl tolesnio mūsų Tėvynės suklestėjimo, dėl naujų laimėjimų kultūrinėje statyboje.


Dvi dienas pajūryje viešėjo Lietuvos Respublikos ministras pirmininkas A.Abišala. Jis lankėsi Lietuvos jūrų laivininkystėje. Aiškinosi prekybos laivyno problemas, dalyvavo naujo motorlaivio „Algirdas” pašventinimo iškilmėse, susitiko su „Baltijos” laivų statyklos, tarptautinės keltų perkėlos vadovais ir darbuotojais. Šeštadienį iš pat ryto A. Abišala išvyko susipažinti su visomis būsimosios naftos eksporto ir importo įmonės statybai siūlomomis vietomis. Premjeras lankėsi Būtingėje, Karklėje, Melnragėje, dabartinėje naftos eksporto įmonėje. Klaipėdos merijoje įvyko A.Abišalos susitikimas su „Jūros” valstybinės žvejybos laivyno įmonės, Žuvies konservų gamyklos, transportinio laivyno įmonės, „Baltijos” žuvininkystės bendrovės, Lietuvos jūrų laivininkystės ir kitų jūrinių organizacijų vadovais, žuvų pramonės ir Jūrų transporto departamentų atstovais.


PARYŽIUS, kovo 21 d. (TASS). Paryžiaus spaudos pranešimais, į Alžyrą permetami nauji prancūzų kariuomenės kontingentai ir karinė technika. Į Alžyro uostą Bono ir Filipvilio rajoną nusiųsti du karo laivai. Kaip pranešė laikraštis „Oror“, šiuo metu Šiaurės Afrikoje sutelkta 334 tūkstančiai kareivių, o tai, pasak laikraščio, sudaro pusę Prancūzijos sausumos pajėgų. Vakar į Alžyrą atvyko Prancūzijos gynybos ministras Buržes-Monuzis. (ELTA). PARYŽIUS, kovo 21 d. (TASS). Kaip praneša agentūra Frans Pres, vakar Alžyro parlamento delegacija aplankė Prancūzijos prezidentą Renė Koti ir jam pareiškė, kad „Alžyro problemos išsprendimas yra anaiptol ne jėgos naudojimas“, o jai išspręsti reikia „atsižvelgti į gilius ir vieningus lūkesčius visos tautos, kuri, pagal Prancūzijos konstituciją, nori demokratiniu būdu tvarkyti savo reikalus“.


Giliai išstudijuoti TSKP XX suvažiavimo medžiagą

TSKP XX suvažiavimas sprendė milžiniškos svarbos užsienio ir vidaus politikos klausimus, pademonstravo neišardomą partijos vienybę. Tarybiniai žmonės dar ir dar kartą skaito suvažiavimo medžiagą, semiasi iš jos sau jėgų kovai už iškeltų uždavinių pirmalaikį įvykdymą. Partijos XX suvažiavimas nurodė tarybinei liaudžiai, kad būtina istoriškai trumpiausiu laiku išspręsti svarbiausią Tarybų Sąjungos ekonominį uždavinį - remiantis socialistinės ūkio sistemos pranašumais pavyti ir pralenkti labiausiai 1šsivysčiusias kapitalistines šalis pagal produkcijos gamybą vidutiniškai vienam gyventojui. Nematytai išaugs pramonė, ypač mūsų socialistinės ekonomikos pagrindų pagrindas – sunkioji industrija. Žemės ūkis bus dar geriau apginkluotas technika, bus žymiai daugiau pagaminama trąšų, išplėsti pasėlių plotai, kas padės gauti 1960 metais 11 milijonų pūdų grūdų. Nuolatinį partijos rūpinimąsi darbo žmonėmis rodo tai, kad bus sutrumpinta darbo diena, padidinti atlyginimai mažai apmokamų kategorijų darbininkams, sutvarkytas pašaipų ir pensijų išmokėjimas, numatyta daug kitų priemonių, skirtų liaudies gerovei pagerinti. Partijos nubrėžtuose uždaviniuose šeštajame penkmetyje didžiulis dėmesys skiriamas ir Tarybų Lietuvos pramonės, žemės ūkio, mokslo ir kultūros vystymui. XX suvažiavime didelis dėmesys buvo skirtas tarybinio jaunimo auklėjimui. Ataskaitiniame pranešime draugas N. S. Chruščiovas ypatingai pabrėžė mokyklų ir komjaunimo organizacijų vaidmenį jaunosios kartos auklėjime. Tėvišką partijos rūpinimąsi jaunąja karta rodo tai, kad bus statomos mokyklos-internatai, bus panaikintas mokestis už mokslą vyresnių klasių moksleiviams ir studentams, sutrumpinta iki šešių valandų darbo diena 16-18 metų amžiaus paaugliams. Visas TSKP XX suvažiavimo darbas, kiekviena ataskaitinio pranešimo eilutė, delegatų pasisakymai kupini rūpinimosi tarybiniu žmogumi - komunistinės visuomenės kūrėju. Dabar visi darbo žmonės studijuoja suvažiavimo medžiagą, prisiima papildomus gamybinius įsipareigojimus. Visose įmonėse, gamyklose, kolūkių laukuose, šachtose ir statybose vyksta kova dėl šeštojo penkmečio užduočių įvykdymo. Didingus partijos numatytus planus vykdys darbininkai, kolūkiečiai, tarybinė inteligentija. Sėkmingas šių planų įgyvendinimas priklausys nuo darbo žmonių gamybinio ir politinio aktyvumo. Todėl labai svarbu, kad kiekvienas jaunasis darbininkas ir kolūkietis giliai susipažintų su XX suvažiavimo medžiaga, išstudijuotų jame iškeltus teorinius ir praktinius klausimus. Ryšium su tuo komjaunimo organizacijoms šiuo metu iškyla labai svarbus uždavinys – padėti VLKJS nariams ir jaunimui išnagrinėti turtingą suvažiavimo medžiagą ir tuo pačiu pakelti jaunimo gamybinį aktyvumą. Komjaunimo politinio švietimo tinkle veikiantieji rateliai bei politinės mokyklos turi iki mokslo metų pabaigos išstudijuoti XX suvažiavimo pranešimus, nutarimus, delegatų pasisakymus. Labai svarbu, kad nagrinėjami suvažiavime iškelti teoriniai klausimai ir praktiniai uždaviniai būtų siejami su įmonės, kolūkio, įstaigos darbu, jaunimo gyvenimu. Jau eilę metų „Kauno audinių“ fabrike dirba propagandistė mokytoja Steponaitienė, kuri dėstomą medžiagą visada glaudžiai sieja su įmonės veikla, ūkiniais klausimais, jaunimo uždaviniais, plačiai panaudoja vaizdines priemones ir grožinę literatūrą. Visada mokamai riša dėstomąją medžiagą su prekybos darbuotojų veikla ir uždaviniais Panevėžio valstybinės prekybos propagandistė drg. Mikalauskaitė. Tą patį galima pasakyti apie Priekulės rajono „Gegužės 1-osios“ kolūkio propagandistą drg. Jonušį ir daugelį kitų. Tačiau reikia pasakyti, kad komjaunimo politinio švietimo tinkle dar yra nemaža propagandistų, kurie nedaro išvadų iš daugkartinių partijos nurodymų apie konkrečios ekonomikos žinių įsisavinimą, apie mūsų propagandos veiksmingumą. Neretai pasitaiko, kad politinių mokyklų ir ratelių užsiėmimai būna atitrūkę nuo gyvenimo, nuo jaunimo uždavinių. Pavyzdžiui, Jurbarko rajono „Tėvynės“ kolūkio propagandistė drg. Kornikaitė visai nežino, kas darosi kolūkyje, kiek jame yra fermų, kiek kolūkiečiai gavo už darbadienį, koks gyvulių produktyvumas, kokie kolūkio planai ir t. t. Ar gali toks propagandistas susieti dėstomą medžiagą su konkrečiais kolūkio uždaviniais, mobilizuoti jaunimą į kovą kolūkio ekonomikai pakelti? Aišku, ne. Tokie propagandistai turi padaryti rimtas išvadas iš savo darbo, domėtis įmonės ar kolūkio ekonomika, nurodyti konkrečius uždavinius klausytojams. Pirmieji užsiėmimai, kuriuose buvo nagrinėjama XX suvažiavimo medžiaga, parodė, kad kai kuriuose rateliuose ir politinėse mokyklose tenkinamasi tik ataskaitinio pranešimo skaitymu. Taip, pavyzdžiui, komjaunimo Priekulės rajono komiteto sekretorius Valančius Maksimo Gorkio vardo kolūkyje užsiėmimo metu bandė skaityti suvažiavimo medžiagą. Taip daryti negalima; užsiėmimai turi būti gyvo pasikalbėjimo pobūdžio. Daugeliui komjaunimo darbuotojų kyla klausimas: kaip organizuoti partijos XX suvažiavimo medžiagos studijavimą ten, kur nėra politinių mokyklų ir ratelių, arba kur jie yra iširę? Reikia tuojau imtis visų priemonių, kad dėl vienų ar kitų priežasčių nustoję veikti politiniai rateliai būtų atgaivinti, o visose komjaunimo organizacijose, kur tik galima paskirti propagandistus, sudaryti naujus ratelius suvažiavimo medžiagai studijuoti, plačiai įtraukiant į juos jaunimą. Į suvažiavimo iškeltų klausimų vidaus ir užsienio politikos srityse aiškinimą turi įsijungti komjaunimo miestų ir rajonų komitetų lektoriai ir pranešėjai. Reikia daugiau skaityti paskaitų apie Lenino komjaunimą, jo vaidmenį komunistinėje statyboje, apie komjaunimo organizacijų uždavinius vykdant XX suvažiavimo nutarimus ir kitomis aktualiomis temomis. Komjaunimo komitetų plenumuose, aktyvo ir pirminių organizacijų susirinkimuose, pasitarimuose reikia numatyti konkrečias priemones suvažiavimo iškeltiems uždaviniams vykdyti. Kiekvienos įmonės komjaunuoliai ir jaunimas turi išvystyti socialistinį lenktyniavimą, griežtai kovoti už gamybos kultūrą cechuose, prie kiekvienų staklių, kovoti už darbo našumo pakėlimą, produkcijos savikainos mažinimą. Kolūkių, MTS ir tarybinių ūkių komjaunimo organzacijų uždavinys – tinkamai pasiruošti pavasario sėjai ir, svarbiausia, kukurūzų auginimui. Partijos XX suvažiavimas nurodė, kad ir toliau reikia ryžtingai kovoti prieš buržuazinės ideologijos pasireiškimus, sustiprinti puolimą prieš kapitalizmo liekanas žmonių sąmonėje. Paskutiniu laiku kai kurios komjaunimo organizacijos susilpnino kovą su religiniais prietarais, mažiau organizuoja kultūrinių-masinių priemonių, sportinių varžybų, neskiria reikiamo dėmesio kultūros-švietimo įstaigų darbui pagyvinti. Reikia pagerinti auklėjamąjį darbą su kiekvienu jaunuoliu ir mergina, kurie dar neatsikratę religinių prietarų, skaityti daugiau turiningų paskaitų mokslinėmis-ateistinėmis temomis, organizuoti antireligįnes konferencijas, knygų aptarimus, kolektyvines kinofilmų, teatrų spektaklių peržiūras. Kiekviena komjaunimo organizacija privalo sustiprinti kovą su girtuokliavimu, chuliganizmu, pasiekti, kad visi komjaunuoliai ir jaunuoliai dirbtų visuomenei naudingą darbą, kad nebūtų dykaduonių. Veltėdžius reikia negailestingai demaskuoti, pasmerkti jų elgesį. Gilus TSKP XX suvažiavimo medžiagos išstudijavimas, komjaunimo organizacijų veiklos pagyvinimas, auklėjimo darbo pagerinimas padės dar labiau sužadinti kūrybinę mūsų respublikos jaunimo iniciatyvą, paskatins jį ryžtingiau kovoti dėl penkmečio įvykdymo pirma laiko.


Užvakar „Tiesa“ išspausdino Tarybų Sąjungos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiunto Pirmininko M. I. Kalinino straipsnį „Lietuvių tauta naujuoju keliu“. Ištikimas Lenino – Stalino bendražygis, tarybinės valstybės aukščiausiojo organo vadovas, draugas Kalininas yra vienas įžymiausių mūsų partijos ir vyriausybės vadovų, nenuilstančiai auklėjantis Tarybų Sąjungos darbo žmones marksistine–leninine dvasia, bolševikų partijos dvasia, tarybinio patriotizmo dvasia. M. I. Kalinino straipsnis „Lietuvių tauta naujuoju keliu“ yra didelis ir rimtas įnašas į mūsų ideologinę literatūr1, stiprus ginklas mūsų kovoje už visišk1 buržuazinės ideologijos sutriuškinimą. Paprastais ir stipriais žodžiais, vaizdingais pavyzdžiais draugas Kalininas demaskuoja tautininkų plepalus apie buržuazinės Lietuvos „nepriklausomybę“, įtikinamai ir ryškiai parodo, kiek iliuzorinė, tariama buvo ši „nepriklansomybė“, koks bejėgiškas ir silpnas buvo buržuazinės Lietuvos valstybingumas. Draugas Kalininas vaizdžiai įrodo, kad tautininkų valdžia negalėjo ir nenorėjo tarnauti lietuvių tautos interesams. „Vadinasi, — rašo draugas Kalininas, visa valstybinė smetoninės vyriausybės politika rėmėsi nedidelės saujelės žmonių pralobimu, sistemingu liaudies apiplėšimu, jos tautinės kultūros smaugimu ir visokeriopu nuskurdinimu“. Tautininkai visuomet rėmė savo politiką ne tautiniais interesais, kaip jie kad apie tai melavo, o klasiniais interesais. Kaip tik dėl savo klasinių interesų jie parsidavė vokiškiesiems grobikams. „Vienintelė Smetonos ir jo šalininkų viltis, — rašo draugas Kalininas, — buvo, kad jie ir vokiškojo fašizmo sąlygomis ta ar kita forma pasiliks prie valdžios ir naudosis kuria nors liaudies prakaito dalimi“. Ši viltis į tą „liaudies prakaito dalį“, kaip vaizdingai pabrėžia draugas Kalininas, ir yra priežastis visų begalinių buržuazinių nacionalistų išdavysčiu bei klastų, pasiekusių savo niekšingiausią pavidalą ypač vokiškosios okupacijos metu. Tik Tarybų Sąjungoje, broliškų tarybinių tautų šeimoje lietuvių tauta įgijo savo tikrą nepriklausornybę. „Tarybų Sąjungos respublikos, — rašo draugas Kalininas, — sudaro vieningą sąjunginę valstybę su įvairia tautine buitimi, su įvairios tautinės formos kultūra ir istorine praeitimi. Tik tarybinė sistema ir lenininė-stalininė tautinė politika užtikrina ir garantuoja joms nesugriaunamą vienybę ir tikrą draugystę, realią laisvę ir nepriklausomybę. Saugodama visumą, tarybinė sistema ir lenininė-stalininė tautinė politika suteikia kiekvienai respublikai, kiekvienai tautai atskirai visišką galimumą neribotai vystytis“. Savo straipsnyje draugas Kalininas taip pat ryškai nubrėžė tuos uždavinius, kurie iškyla prieš lietuvių tautą ir jos inteligentiją. Tai yra uždavinys stumti į priekį šalies ūkį bei kultūrą, pilnutinai išnaudoti tas plačias galimybes, kurias teikia tarybinė santvarka, tai yra uždavinys pažadinti neišsemiamas kūrybines tautos jėges, kelti ir auklėti naujus darbuotojų kadrus, naujus inteligentijos kadrus. Lietuvos inteligentijos uždavinys kuo plačiausiai išnaudoti visus Tarybų valdžios plačiausiai suteikiamus galimumus, kurti kultūrą, tautinę pagal formą, socialistinę pagal turinį, auklėti Tarybų Lietuvos darbo žmones lenininės - stalininės tautų draugystės dvasia, ugdyti meilę savo tarybinei Tėvynei, broliškosioms tarybinėms tautoms, visų pirma didžiajai rusų tautai, kuri tiek daug yra padėjusi lietuvių tautai jos istoriniame kelyje, kuriai visų pirma turime būti dėkingi už tai, kad buvome išgelbėti iš vokiškosios vergovės, iš pražūties vokiškųjų budelių naguose. Didysis mūsų vadas ir mokytojas draugas Stalinas moko mus, jog nebuvimas išnaudotojų klasių, kurios ypač kursto peštynes tarp tautų, buvimas prie valdžios darbininkų klasės, kuri yra ištikimiausia internacionalizmo idėjų nešėja, suklestėjimas tautų kultūros, tautinės pagal savo formą, socialistinės pagal savo turinį, bei tarybinių tautų savitarpio pagalba visose ūkinio bei visuomeninio gyvenimo srityse — išvystė tarybinių tautų draugystę. „Rezultate, — sako draugas Stalinas, — mes dabar turime pilnutinai susidėjusią ir išlaikiusią visus bandymus daugiatautę socialistinę valstybę, kurios tvirtumui galėtų pavydėti bet kuri tautinė valstybė bet kurioje pasaulio dalyje“. Nenuilstamai stiprinti tą draugystę, ją vystyti, kad kuo greičiau žygiuotų naujuoju keliu į visuotinį suklestėjimą mūsų brangioji Tarybų Lietuva, kad augtų ir klestėtų mūsų didžioji socialistinė Tėvynė — Tarybų Socialistinių Respublikų Sąjunga — štai toks yra mūsų uždavinys, kiekvieno Tarybų Lietuvos darbo žmogaus uždavinys.


SSSR ir Vokietijos ekonominės derybos. Spaudos žiniomis, greitu laiku numatomos SSSR ir Vokietijos ekonominių derybų atnaujinimas. Kaip žinoma, šios derybos, prasidėjusios šį pavasarį, buvo atidėtos dėl grynai politinių motyvų būtent ryšy su vokiečių inžinierių suėmimu Sovietų Rusijoj. Dabar šisai vokiečių rusų incidentas likviduotas ir atnaujinamos ekonominės derybos galės sklandžiai eiti. Šiose derybose paliečiama visa eilė pirmos svarbos klausimų, turinčių tiek politinio, tiek grynai ekonominio pobūdžio. Dalykas toks, kad sudaryta 1928 m. tarp Vokietijos ir SSSR prekybos sutartis nevisiškai patenkina vokiečių pramonės bei prekybos sluoksnius. Šie savo laiku turėjo vilties iš prekybos santykių su Rusija ir ju iniciatyva vokiečių vyriausybė net sutiko duoti SSSR ilgalaikinį kreditą šiai prekybai vystytis. Tačiau, rusai nepasinaudojo visais jiems suteiktais kreditais ir importas iš Vokietijos nebuvo toksai didelis, kaip tai numatė vokiečių pramonininkai. Čia kyla aikštėn visos Sovietų Rusijos užsienių prekybos ypatybės. Kaip žinoma, Sovietų Rusija įvedė savo krašte užsienių prekybos monopoliją, kuri priklauso išimtinai valstybei. Čia jokia privatinė iniciatyva neprileidžiama. Štai kodėl vokiečių pramonininkams bei prekybininkams tenka turėti reikalą išimtinai su vadinamu „Narkomvneštorgu“ t. y. Liaudies Komisariatu užsienių prekybai, kurį užsieny atstovauja tam tikros prekybos atstovybės, veikiančios prie diplomatinių atstovų ir turinčios tam tikrą diplomatinį pobūdį. Aišku, kad vokiečių pramonininkams daug lengviau būtų susitarti su privatinėmis ekonominėmis organizacijomis, negu su valstybinėmis įstaigomis. Šios, žinoma, visai kitokiu pagrindu dirba. Kiekvienais metais yra nustatomas tam tikras užsakymų užsieniuose planas, kuris turi būti pilnai įvykdytas. Jeigu į tą planą neįėjo tam tikrų prekių nupirkimas, arba jisai buvo numatomas kitoj šaly, tai nuo tokio plano vykdymo negali būti atsisakyta, nors dėl tų arba kitų


LJDP CK, Lenkijos Liaudies Respublikos Valstybės Tarybos ir Vyriausybės kreipimasis į lenkų tautą

VARŠUVA, III. 13 d. (TASS). Lenkijos spaudos agentūra perduoda tokį Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos Centro Komiteto, Lenkijos Liaudies Respublikos Valstybės Tarybos ir Vyriausybės kreipimąsi į visus darbo žmones, į lenkų tautą: Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos Centro Komitetas, Lenkijos Liaudies Respublikos Valstybės Taryba, Vyriausybė su didžiu liūdesiu praneša visai mūsų šalies liaudžiai – darbininkams, valstiečiams, inteligentijai ir jaunimui, kad kovo 12 d. Maskvoje po sunkios ligos mirė Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos Centro Komiteto pirmasis sekretorius draugas Boleslavas Bierutas. Tai – sunkus praradimas Lenkijos darbininkų klasei, kurios nenuilstamu kovotoju buvo draugas Bierutas, visiems darbo žmonėms, kurių ištikimas sūnus jis buvo, liaudžiai, už kurios laisvę ir geresnę ateitį jis kovojo nuo jaunų metų per visą savo gyvenimą. Būdamas jaunu spaustuvininku, jis stojo į kovotojų už socializmą gretas. Jis grūdinosi kaip Lenkijos socialistų partijos kairiojo sparno veikėjas kovoje su cariniais grobikais, su okupantais vokiečiais bei austrais. Nuo pat Lenkijos Komunistų partijos įkūrimo pradžios jis stoja po jos vėliava. Metais tarp karų, nepalaužtas persekiojimų ir daugkartinių suėmimų, jis su entuziazmu ir pasiaukojimu organizuoja darbininkus ir darbo žmones, inteligentiją ir jaunimą kovai prieš kapitalistų ir dvarininkų valdžią, už duoną ir darbą, už demokratines laisves, už taiką ir liaudies valdžią. Kaip tarptautinio darbininkų judėjimo veikėjas, jis dalyvauja broliškųjų partijų revoliucinėje kovoje. Mūsų liaudies sunkiausios kovos prieš hitlerinius okupantus dienomis draugo Bieruto-„Tomašo“ vardas buvo nenutrūkstamai susijęs su didvyriška Lenkijos darbininkų partijos, kurios vienas iš kūrėjų jis yra, istorija. Draugas Tomašas buvo Krajovos Rados Narodovos - už nacionalinį ir socialinį išsivadavimą kovojančios lenkų tautos pirmosios demokratinės atstovybės organizatorius ir pirmininkas. Liaudies Lenkijos metai nenutrūkstamai susiję su draugo Bieruto prezidento, Ministrų tarybos pirmininko, Visos Lenkijos nacionalinio fronto komiteto pirmininko, Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos CK Pirmojo sekretoriaus darbu. Draugas Bierutas liko liaudies atmintyje kaip tvirtas kovotojas už liaudies valdžios stiprinimą, už Lenkijos sienas prie Oderio ir Neisės, už darbininkų judėjimo susivienijimą marksizmo-leninizmo pagrindu, už šalies atkūrimą, už mūsų tėvynės ekonomikos ir kultūros vystymą, už Lenkijos pozicijų stiprinimą pasaulyje, už socializmą. Būdamas karštas patriotas, jis buvo liaudies Lenkijos broliškos draugystės su Tarybų Sąjunga, su visomis socialistinėmis šalimis šalininkas, darbo žmonių tarptautinio solidarumo šalininkas, liepsningas kovotojas už taiką ir tautų draugystę. Darbininkų klasė, visa liaudis pažinojo jį kaip priešakinį veikėją partijos, kuri yra jų vadovas darbe ir kovoje, partijos, kuriai jis tarnavo iki paskutinio savo atodūsio; kaip ryžtingą kovotoją už komunizmą. Šlovė jo atminimui!


L. Brežnevas pas Splito laivų statytojus

TASS-o koresp. I. Charitonovas praneša: Splitas – senovinis Jugoslavijos uostamiestis Adrijos jūros pakrantėje. Pokario metais jis tapo svarbiu laivų statybos centru. Neseniai arti miesto pradėjo veikti galingiausia šalyje hidroelektrinė. Šiandien šventiškai atrodo Splito gatvės. Visur TSRS ir JFLR valstybinės vėliavos, ryškūs transparantai, raginą stiprinti Jugoslavijos – Tarybų Sąjungos draugystę. Splitas svetingai sutinka TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininką L. Brežnevą. Skamba Tarybų Sąjungos ir Jugoslavijos valstybiniai himnai. L. Brežnevo atvykimo garbei išrikiuota garbės sargyba. Prie stoties esančios gatvės pilnutėlės žmonių. Visi nori perduoti TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininkui nuoširdžius sveikinimus ir gerus linkėjimus. Ypač nuoširdžiai L. Brežnevą sutiko Splito laivų statyklos darbininkai. Laivų statyklą tarybiniai svečiai aplankė vos atvykę į Splitą. Ši didžiulė įmonė atsirado pokario metais. Įmonės kolektyvas pradėjo vykdyti Tarybų Sąjungos užsakymus pastatyti devynis tanklaivius ir penkis laivus sausiems kroviniams vežioti. L. Brežnevas nuoširdžiai sveikinasi su darbininkais, domisi jų gyvenimu, darbu, jis kalba, kad reikia toliau stiprinti Tarybų Sąjungos ir Jugoslavijos draugystę abiejų šalių interesais, taikos ir socializmo vardan. Darbininkai vieningai sutinka šiuos žodžius sutartiniais plojimais. Beveik visas darbininkų kolektyvas susirinko į mitingą, suorganizuotą L. Brežnevo atvykimo proga. Tribūnoje TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininkas L. Brežnevas ir kiti Tarybų Sąjungos pasiuntiniai, Sąjunginės vykdomosios večės pirmininko pavaduotojas A. Rankovičius ir kiti Jugoslavijos veikėjai. Sutiktas audringais plojimais, mitinge kalbėjo L. Brežvas. Jis padėkojo už svetingumą, perdavė Splito darbo žmonėms ir visiems saulėtosios Dalmatijos gyventojams karštą Tarybų Sąjungos tautų sveikinimą, palinkėjo jiems sveikatos, laimės ir didelių laimėjimų darbe. Jis pabrėžė, kad toliau vystomi draugiški Tarybų Sąjungos ir Jugoslavijos tautų ryšiai bus naudingi ne tik šioms dviems tautoms, bet ir visoms socializmą statančioms šalims. L. Brežnevas papasakojo apie laimėjimus, kuriuos pasiekė tarybinė liaudis, vykdanti didingą materialinės-techninės komunizmo bazės sukūrimo uždavinį. Tarybų šalis, pasakė jis, tartum milžiniškas kosminis laivas, atliko sėkmingą startą ir dabar tvirtai išeina į komunizmo orbitą. Pergalingų tarybinio mokslo laimėjimų kosmose ir Žemėje, kaip ir visų kitų mūsų liaudies laimėjimų, paslaptis yra tos didžiulės galimybės, kurias atskleidžia žmonėms naujos visuomeninės santvarkos pergalė. Smalsiesiems, kurie domisi, kokiu kuru veikia tarybinės raketos, aš galiu atsakyti: marksistiniu-lenininiu! Štai jis, draugai mūsų išmėgintas kuras, kuris varo mūsų socialistinį laivą į komunizmą. L. Brežnevas toliau pažymėjo, kad Tarybų Sąjunga nepaprastai rūpinasi stiprinti taiką žemėje, nenuilsdama kovoja už tai, kad pribrendusios tarptautinių santykių problemos būtų sprendžiamos taikiai. Tautų pasipiktinimą ir rūstybę, toliau kalbėjo jis, kelia Amerikos imperializmo grasinimai ir provokacijos didvyriškos Kubos liaudies atžvilgiu. Kaip žinoma, Tarybų Sąjungos vyriausybė neseniai atkreipė JAV vyriausybės dėmesį į tai, kad dabar negalima užpulti Kubos ir manyti, kad užpuolę agresoriai bus nenubausti. Jeigu toks užpuolimas bus įvykdytas, tai bus karo pradžia. Tarybų Sąjunga, didžioji socializmo šalių sandrauga, pabrėžė L. Brežnevas, šiandien stipri kaip niekad anksčiau, tai žinoma visam pasauliui. Bet mes nenorime karo ir laikome priemone ginčijamoms tarptautinėms problemoms išspręsti ne karą, o protingas realistines derybas. Nuosekli mūsų šalies kova už Vokietijos taikos sutartį, kuri turi likviduoti antrojo pasaulinio karo liekanas ir duoti pagrindą Vakarų Berlyno problemai išspręsti, įtikinamai rodo tokią pažiūrą, kaip reikia spręsti pribrendusias problemas. Jokios imperializmo pastangos negali sustabdyti pažangaus istorijos vystymosi, pasakė L. Brežnevas. Niekad dar žemėje nebuvo tokių galingų ir sutelktų jėgų, sugebančių pažaboti karo ir reakcijos šalininkus, kaip mūsų dienomis. Šios jėgos kasdien auga ir stiprėja. Baigdamas L. Brežnevas, susirinkusiesiems audringai plojant, paskelbė sveikinimo šūkį Tarybų Sąjungos ir Jugoslavijos tautų draugystės garbei, taikos visame pasaulyje garbei, socializmo ir komunizmo garbei. Po to kalbėjęs Jugoslavijos Darbo liaudies socialistų sąjungos Splito rajono komiteto pirmininkas J. Franičevičius pabrėžė, kad Jugoslavijos – Tarybų Sąjungos draugystė sutvirtėjo bendroje kovoje prieš fašistinius grobikus. Jugoslavijos liaudis, pasakė jis, nuoširdžiai džiaugiasi, kai sužino apie naujus didelius tarybinių žmonių laimėjimus visose ekonomikos, mokslo ir kultūros srityse. Kalbėtojas pareiškė viltį, kad L. Brežnevo vizitas į Jugoslaviją padės dar labiau stiprinti draugiškus abiejų tautų ryšius. „Tegul amžinai gyvuoja Jugoslavijos – Tarybų Sąjungos draugystė!“ – paskelbė J. Franičevičius. Nuoširdus L. Brežnevo susitikimas su Splito laivų statytojais dar kartą aiškiai parodė stiprėjančią Tarybų Sąjungos ir Jugoslavijos draugystę ir bendradarbiavim


Kaip praneša informacijų agentūros iš Buenos Aireso, valstybės sekretoriai armijos ir karinių oro pajėgų reikalams paskelbė, kad Argentinos prezidentas Arturas Frondisis pašalintas iš savo posto. Sausumos kariuomenės vadas generolas Raulis Pogis išsiuntinėjo visoms karinėms įguloms laišką, kuriame sakoma, kad Frondisis pašalintas iš prezidento posto ir kad šis sprendimas galutinis. Aukštųjų karinių sluoksnių atstovai taip pat paskelbė, kad šalies prezidento poste Frondisį pakeis senato pirmininkas Chosė Marijas Gidas. Kaip praneša informacijų agentūros iš Buenos Aireso, Arturas Frondisis, kurį šiandien rytą kariškiai pašalino iš Argentinos prezidento posto, paliko Argentinos sostinę. Iš savo rezidencijos Buenos Aireso Olivo priemiestyje, KJP karininkų saugomas, Jis nuvyko į aerodromą, iš kur karinėms jūrų pajėgoms priklausančiu lėktuvu išskrido nežinoma kryptimi. Remdamosi informuotais šaltiniais, agentūros taip pat praneša, kad Frondisis buvo išvežtas į La Platos upės žiotyse esančią Martino Garsijos salą. Agentūros praneša, kad senato pirmininkas Chosė Marijas Gidas atsisakė prisiimti šalies prezidento funkcijas.


Didžiojoje Tarybų Valstybėje, broliškoje tarybinių tautų šeimoje, kaip lygiateisis jos narys, lietuvių tauta laimėjo savo tikrąją nepriklausomybę ir išėjo į taikų kelią, į gerovės ir kultūros suklestėjimo kelią.


JAV tiekia Pietų Korėjai „naujų rūšių ginklus“

PCHENJANAS, birželio 20 d. (TASS-ELTA). Kaip pranešė Seulo radijas, šiandien Pietų Korėjos gynybos ministerija paskelbė pranešimą, kad su JAV gynybos ministerija susitarta atgabenti į Pietų Korėją „naujų rūšių ginklų” , ir kad šiuo metu svarstoma šių ginklų įvežimo tvarka.


Praėjusį šeštadienį Rusijos liaudies suvažiavimo deputatai keturių balsų persvara atmetė svarbiausias opozicijos siūlytas Konstitucijos pataisas, turėjusias apriboti prezidento jgaliojimus skiriant premjerą ir kitus vyriausybės narius. Suvažiavimas pritarė kitoms trims Pagrindinio įstatymo pataisoms dėl vyriausybės, tačiau, BBC korespondento nuomone, B.Jelcino valdžią jos susilpnintų nežymiai. Vakar deputatai toliau svarstė Konstitucijos pataisas, kurioms šeštadienį buvo pritarta, tarp jų - ir dėl privačios žemės nuosavybės. Po diskusijos visos papildytos pataisos turėjo būti galutinai patvirtintos. Suvažiavimas priėmė rezoliuciją dėl Rusijos ginkluotųjų pajėgų ir gynybos politikos. Pavesta Aukščiausiajai Tarybai užkirsti kelią bet kokio karo prieš Rusiją užuomazgoms ir neutralizuoti konfliktus federacijos teritorijoje. Rekomenduota prezidentui pirmajame kitų metų ketvirtyje užbaigti derybas su buvusios TSRS respublikomis dėl jų teritorijose tebesančios Rusijos kariuomenės statuso ir išvedimo tvarkos. Vakare B.Jelcinas turėjo pasiūlyti suvažiavimui J.Gaidaro kandidatūrą į vyriausybės vadovo postą.


Sausio 28 dieną buvo nustatytas ozono virš Lenkijos sumažėjimas 40 procentų. Mokslininkų nuomone. kovo mėnesį skylė gali padidėti.


* Apie jaudinančią TSRS partinės vyriausybinės delegacijos kelionę į Bulgarijos Liaudies Respubliką pasakoja tik ką Politinės literatūros leidyklos išleista knyga „TSRS ir Bulgarija — amžiams kartu”. Ją sudarė medžiaga, kuri kiekvieną dieną buvo spausdinama „Pravdoje”. Išspausdintos draugo N. Chruščiovo kalbos broliškosios šalies žemėje, draugų Todoro Živkovo, Antono Jugovo, Georgijaus Traikovo kalbos. Rinkinyje yra komunikatas, reportažai apie mūsų delegacijos susitikimus ir nuoširdžius draugiškus pasikalbėjimus su Bulgarijos darbininkais, valstiečiais-kolūkiečiais ir inteligentijos atstovais. * RTFSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Įsaku numatyta sušaukti Rusijos Tarybų Federatyvinės Socialistines Respublikos penktojo šaukimo Aukščiausiosios Tarybos šeštąją sesiją 1962 metų liepos 24 d. Maskvoje.


NUSIGINKLAVIMAS – SVARBIAUSIAS KLAUSIMAS, IR IŠSPRĘSTI JĮ REIKIA KUO GREIČIAU

Spec. TASS-o koresp. A. Kislovas praneša: penktajam aštuoniolikos valstybių nusiginklavimo komiteto posėdžiui, kuris šiandien įvyko Ženevos Nacijų rūmuose, pirmininkavo Indijos gynybos ministras K. Menonas. Posėdyje kalbėjo Didžiosios Britanijos, Rumunijos, Švedijos ir Indijos atstovai. Užtikrinęs komiteto narius, kad Anglijos delegacija įgaliota sudaryti susitarimus, kurie įgalins „pradėti tikrai fiziškai nusiginkluoti“, Didžiosios Britanijos užsienio reikalų ministras Hiumas pareiškė, kad laikas, pagaliau, užuot bendrai kalbėjus apie pageidaujamą taiką, pradėti veikti. Tačiau, bendrai paimta, jo kalba nerodo, kad Anglijos delegacija nori tikrai, užuot kalbėjus, pradėti veikti ir konkrečiai ruošti visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutartį. Visiškai parėmęs JAV valstybės sekretoriaus D. Rasko iškeltus pasiūlymus, kuriuos ruošiant, pasak jo, Anglija tiesiogiai dalyvavo, Hiumas iškėlė į pirmąją vietą įvairias dalines priemones, o taip pat kontrolės klausimą. Po to žodis buvo suteiktas Rumunijos Liaudies Respublikos užsienio reikalų ministrui K. Menesku. Svarbiausias komiteto uždavinys, pasakė jis, turi būti ruošti visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutartį. Nepaprastai svarbu tolesniam komiteto darbui, toliau kalbėjo Rumunijos užsienio reikalų ministras, yra tai, kad nuo pat pradžios jis turi realų ir konkretų Tarybų Sąjungos pateiktą sutarties projektą, kuris gali būti pagrindas nusiginklavimo problemai teigiamai išspręsti. Toliau kalbėdamas apie D. Rasko iškeltus pasiūlymus, K. Menesku pareiškė, kad šiuos pasiūlymus Amerikos delegacija turi patikslinti ir papildyti. Tačiau, pasakė jis, negalima nepastebėti, kad priešingai Tarybų Sąjungos pateiktam sutarties projektui, kuris numato jau pirmojoje stadijoje visiškai likviduoti branduolinio ginklo gabenimo priemones, Amerikos pasiūlymai, numatydami tik dalinai mažinti tokias priemones, negali pašalinti karo grėsmės, nes didelė dalis gabenimo priemonių paliekama. Tą pačią išvadą galima padaryti ir apie pasiūlymą nebegaminti skaidomųjų medžiagų ir perduoti tam tikrą urano-235 kiekį naudoti taikiais tikslais, nes tokia priemonė nepaliečia esamų branduolinio ginklo atsargų. Toliau pažymėjęs, kad Amerikos pasiūlymuose nieko nesakoma apie svetimose teritorijose esančių karinių bazių likvidavimą, Rumunijos atstovas nagrinėjo kontrolės problemą ir pabrėžė, kad kontrolės pobūdis, metodai ir apimtis turi visiškai atitikti konkrečių nusiginklavimo priemonių kiekvienoje nusiginklavimo proceso stadijoje pobūdį ir apimtį. Rumunijos delegacijos nuomone, Tarybų Sąjungos pasiūlytos kontrolės priemonės visiškai atitinka šiuos reikalavimus. Svarbus indėlis į nusiginklavimo ir karo pavojaus pašalinimo problemos sprendimą, toliau pareiškė K. Menesku, gali būti ir regionalinės priemonės, jų tarpe ir branduolinio ginklo neturinčių zonų sudarymas. Baigiamojoje kalbos dalyje Rumunijos Liaudies Respublikos užsienio reikalų ministras nagrinėjo tolesnio komiteto darbo klausimus. Jis pasiūlė, kad: a) komitetas savo plenariniuose posėdžiuose tuojau pat pradėtų analizuoti Tarybų Sąjungos pasiūlytą visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutarties projektą, o taip pat kitus komitetui pateiktus pasiūlymus; b) visi pasiūlymai dėl dalinių priemonių įtempimui mažinti valstybių savitarpio santykiuose būtų perduoti pakomitečiui, kuriame dalyvautų visų nusiginklavimo komiteto darbe dalyvaujančių valstybių atstovai, su ta sąlyga, kad pakomitečio darbas neatitrauks dėmesio nuo svarbiausios problemos, būtent visuotinio ir visiško nusiginklavimo problemos, sprendimo; ir c) turint galvoje, kad branduolinio ginklo uždraudimo klausimas ypač jaudina viešąją nuomonę, būtų įsteigtas branduolinių valstybių (TSRS, JAV, Anglijos ir Prancūzijos) pakomitetis, kuris apsvarstytų žygius šia kryptimi. Jeigu Prancūzija nepanorės dalyvauti šio pakomitečio darbe, pasakė jis, kiti trys dalyviai turi be jos pradėti ieškoti būdų, kaip išspręsti branduolinio ginklo bandymų uždraudimo problemą. Trumpoje kalboje Švedijos užsienio reikalų ministras E. Undenas parėmė pasiūlymą surengti neoficialias komiteto narių konsultacijas. Paskutinis šios dienos posėdyje pasakė kalbą Indijos atstovas – gynybos ministras K. Menonas. Jokie daliniai susitarimai, pabrėžė jis, negali atstoti visuotinio ir visiško nusiginklavimo, kuris yra svarbiausias dabarties klausimas. Priminęs apie pavojingus ginklavimosi varžybų aspektus, K. Menonas nurodė, kad būtinai reikia greit susitarti dėl nusiginklavimo ir sukurti pasaulį be karų. Tokio susitarimo pagrindu, jo nuomone, galėtų būti tokio tipo dokumentas, kaip Tarybų Sąjungos pasiūlytas sutarties projektas. Daug dėmesio Indijos atstovo kalboje buvo paskirta tam, kad reikia tuojau pat sudaryti sutartį, kuri uždraustų branduolinius bandymus. K. Menonas parėmė nuomonę, kad galima sudaryti branduolinio ginklo bandymų nutraukimo kontrolės sistemą, naudojant nacionalines priemones.


Pastarųjų dienų įvykiai parodė viso pasaulio visuomenei, taip pat NATO šalių ir neutraliųjų valstybių visuomenei, kad Vakarų Berlyną krečia šovinistinis, revanšistinis drugys, kuris primena fašistavusių gaujų veiksmus 1938 ir 1939 metais ir jų tuometinius raginimus įsiveržti į Lenkiją, pareiškė VVSP CK politinio biuro ir Demokratinės Vokietijos nacionalinio fronto nacionalinės tarybos prezidiumo narys A. Nordenas. Kalbėdamas šiandien čia nacionalinės tarybos surengtoje spaudos konferencijoje, A. Nordenas pabrėžė, kad ši priešiška kampanija suorganizuota ir vyksta bendrai vadovaujama Vakarų Vokietijos bei Vakarų Berlyno valdžios, remiama trijų Vakarų valstybių, kurios tebėra okupavusios Vakarų Berlyną. Bonos valdžia reguliariai verbuoja ir įtraukia į karo tarnybą bundesvere 20 tūkstančių Vakarų Berlyno gyventojų. Iš grįžusių į Vakarų Berlyną šių bundesvero atsarginių dalies sudaromas VDR sostinės pasienyje veikiančios Vakarų Berlyno policijos branduolys. A. Nordenas pateikė spaudos konferencijos dalyviams įvairių dokumentų foto nuotraukas, iš kurių matyti tikras Vakarų Berlyno policijos vadovų veidas. Visoms VDR pasienyje dislokuotoms policijos dalims, pasakė jis, vadovauja G. U. Verneris, kruvinų pasienio provokacijų kaltininkas. Jis buvo esesininkas, karo metu specializavosi masiškai žudydamas tarybinius žmones Ukrainoje, ir susidorodamas su taikiais Italijos gyventojais. Provokacijos prie VDR valstybės sienos vykdomos SA ir SS fašistų veiksmų pavyzdžiu, o jų įkvėpėjai savo kurstomosiose kalbose naudojasi Gebelso šūkių arsenalu. Tokioms provokacijoms iš Vakarų Berlyno reikia padaryti galą, pabrėžė baigdamas A. Nordenas. Iš NATO bazės ir naujo karo grėsmės židinio Europos centre Vakarų Berlynas Vokietijos taikos sutartimi turi būti paverstas demilitarizuotu laisvuoju miestu. Spaudos konferencijos pabaigoje žurnalistams buvo išdalintas Demokratinės Vokietijos nacionalinio fronto nacionalinės tarybos parengtas dokumentų rinkinys „Štrausas ir Brantas mobilizuoja SS


Atsistatydino šios organizacijos pirmininkas, buvęs Vakarų Vokietijos kancleris V. Brantas. 78 metų politikas atsistatydinimo priežasties nenurodė.