Didelę ir skaudžią žalą vokiškieji vandalai padarė mūsų krašto liaudies ūkiui. Bet dar didesnes žaizdas jie padarė lietuvių tautinei kultūrai. Vokiškieji barbarai su įsiutusiu įniršimu buvo pasiryžę išnaikint visa tai, kas buvo sukurta mūsų darbščios liaudies ir tauriøsios inteligentijos jėgomis, kas buvo puoselėjama per daugelį metų, o prieš kariniais tarybiniais laikais buvo ypač išbujojus, suklestėjus. Švietimo tinklas, kultūros ir mokslo židiniai, meno paminklai ir vertybės bibliotekos muziejai beatodairiškai buvo naikinamos. Gimtoji kalba ujama, o geriausi inteligentijos kadrai persekiojami ir naikinami. Negausios išlikusios vokiečių okupacijos laikais mokyklos ir kai kurios kultūrinės įstaigos buvo naudojamos tam, kad apnuodytų bręstančios jaunos kartos sąmonę žvėriškos hitlerinės ideologijos tvaikais, kad įjungtų lietuvių inteligentijos pajėgas stiprinti germanų rasės viešpatavimą hitlerininkų pavergtoje Lietuvoje. Treji vokiškosios okupacijos metai negalėjo nepalikti savo pėdsakų Neveltui sakoma, kad ir šeimoje atsiranda išsigimėlių. Ir lietuvių tautoje atsirado saujelė nevertų lietuvio vardo, kurie, klaidindami kitus įvairiais nacionalistiniais šūkiais, vylėsi būti saugiais „nenugalimosios“ Vokietijos prieglobstyje už savo ištikimą bernavimą, okupantams, už žmonių, o ypač augančios kartos sąmonės žalojimą. Šiandien „nenugalimoji“ hitlerinė Vokietija nuo Raudonosios Armijos smūgių byra į šipulius, o visa Tarybų Lietuva jau nusikratė vokiškosios okupacijos jungą. Bet mūsų kraštas nusėtas griuvėsiais, o žmonių sąmonėje liko dar, neišgyvendintų pragaištingos nacionalistinės ideologijos likučių. Krašto gerovė reikalauja atstatyti ne vien sugriautus namus ar įmones, bet taip pat atitaisyti ir sužalotą vokiškosios okupacijos laikais dalies gyventojų sąmonę, o ypač jaunosios kartos. LKP(b) CK IV plenumo nutarime buvo iškelta eilė trūkumų, kurie trukdo partijos ir vyriausybės vadovaujamo mūsų krašto atkuriamajam darbui. Reakciniai buržuaziniai nacionalistai savo kenkimo darbu stengiasi ypač trukdyti ir liaudies švietimo srityje. Tačiau liaudies švietėjai ir jaunosios kartos auklėtojai, vis labiau įsijungdami į tarybinį gyvenimą, pradeda vis tvirčiau suprasti, kad be greitesnio priešiškos nacionalistinės ideologijos likučių likvidavimo neįmanoma išauklėti jaunąją kartą vertingais tarybiniais piliečiais. Nesenai spaudoje paskelbtame liaudies švietimo vadovų „kreipimesi į visus Lietuvos TSR mokytojus“ griežtais žodžiais buvo pasmerkti kenkėjai švietimo srityje. „Mūsų širdyse, kiekvieno garbingo žmogaus širdyje, dega šventa neapykantos ugnis fašistiniams budeliams, lygiai kaip ir niekšams jų talkininkams, lietuvių tautos išdavikams, lietuvių kultūros priešams — lietuviškai vokiškiesiems ir lenkiškai vokiškiesiems nacionalistams. Šie bjaurūs mūsų tautos išsigimėliai, fašistinės Vokietijos apginkluojami ir kitokiomis priemonėmis aprūpinami, visokiomis priemonėmis stengiasi mums kenkti, trukdyti mūsų aukštų ir kilnių idėjų vykdymą auklėjant jaunąją kartą“. Liaudies švietimo darbuotojai kreipėsi į savo draugus: „Mes kviečiame jus aktyviai dalyvauti liaudies švietimo atstatyme marksistinės leninistinės pedagogikos pagrindais“. Kad mokykla galėtų išauklėti jaunąją kartą sąmoningais, visapusiškai išsilavinusiais piliečiais, kad įdiegtų moksleiviams tarybinio patriotizmo jausmą, Tėvynės meilės ir gilios neapykantos liaudies priešams jausmą, kad mokiniai įprastų gerbti, rūpestingai saugoti ir didinti socialistinę nuosavybę, kad iš mokyklos išeitų mokyti ir kultūringi žmonės, tinkamai paruošti visokiam darbui mūsų krašte, mokytojai turi visu rimtumu susirūpinti tiek profesinio, tiek ir politinio lygio kėlimu. Mokymo darbas negali būti skiriamas nuo auklėjimo darbo. Tiktai tvirtai įsisavinę tarybinės santvarkos pagrindus, Markso-Lenino mokslą, tarybinės pedagogikos pagrindus, pagilinę savo profesines žinias, mūsų mokytojai, atsipalaidavę nuo buržuazinio auklėjimo metodų likučių, pajėgs galutinai išsklaidyti priešiškos lietuviškai vokiškųjų nacionalistų ideologijos tvaiko likučius, kurie dabartiniu metu sudaro pagrindinį trukdymą auklėjant jaunąją kartą. Šiame darbe mokytojams turi padėti ir apskričių partinės organizacijos, komjaunimas ir liaudies švietimo organai, organizuodami tam reikalui paskaitas, pasitarimus, aprūpindami atatinkama politine ir pedagogine literatūra bei spauda. Reikia pabrėžti, kad iki šiol apskričių partinės ir komjaunimo organizacijos dar nesuteikė šiam svarbiam reikalui pagalbos reikiamu mastu. Tarybinė vyriausybė, nežiūrint karo meto sunkumų, rodo didelį susirūpinimą mokytojų materialinės gerovės kėlimu, įvykdė eilę svarbių priemonių mokyklų darbui pagerinti ir įpareigojo vietinius valdžios organus kasdien rūpintis mokytojų materialine buitimi ir mokyklos reikalais. Vietos partinių ir tarybinių organų pareiga yra neatidėliojant vykdyti vyriausybės nutarimus ir potvarkius, kad mūsų mokytojai galėtų be trukdymų atlikti savo kilnų jaunosios kartos auklėjimo darbą. Karo meto sąlygose neginčytinai yra daug sunkumų. Bet būtų nedovanotina, jei mokytojai leistų sumažinti reikalavimą mokinių atžvilgiu, jei nuo to turėtų nukentėti mokymo lygis ir auklėjimas. Karo meto sunkumai kaip tik reikalauja daugiau įtempti savo jėgas, kad būtų greičiau nugalėti tie sunkumai. Mūsų kraštas laukia iš mokyklų gerai paruoštų kadrų dideliems atstatymo darbams. Mokytojai daugiau bendradarbiaudami savitarpyje, naudodamiesi savo draugų įgytais patyrimais darbe, padedami apskričių partinių ir komjaunimo komitetų bei vietinių tarybinės valdžios organų, įtraukdami į darbą ir pačius mokinių tėvus nugalės ir didžiausius sunkumus. Tarybinėje santvarkoje mokytojas yra aukštai vertinamas. Tėvynės karo metu daugelis nusipelniusių mokytojų yra apdovanoti aukštais atsižymėjimo ženklais. Tarybinis mokytojas yra tarybų valstybės Švietimo politikos vykdytojas. Mūsų mokytojai ir liaudies švietimo darbuotojai, įsijungę į tarybinį gyvenimą ir nemaža jau nuveikę per atkuriamąjį laikotarpį savo pavyzdingu mokymo ir auklėjimo darbu turi saugoti aukštą liaudies švietėjų vardą, kad mūsų kraštas matytų jaunąją kartą gerai išauklėtą, apšviestą ir išmokytą komunizmo dvasia.


Tarybų Sąjungos vyriausybė visoje savo užsienio politikoje aktyviai siekia pašalinti iš tarptautinių santykių ginčijamus ir neišspręstus klausimus. Kartu Tarybų Sąjungos vyriausybė atsižvelgia į tai, kad įvairioms valstybėms yra iškilusios sudėtingos ir įvairios problemos, ji veikia pakankamai santūriai, laikosi konstruktyvių pažiūrų. Tačiau mes atkakliai pabrėžiame, kad yra tokių pirmaeilių problemų, kurias nedelsiant reikia išspręsti, nes neišspręstos jos labai didina tarptautinį įtempimą. Prie tokių uždavinių priklauso visuotinio ir visiško nusiginklavimo problema. Suvienytųjų Nacijų Organizacija vienbalsiai parėmė Tarybų Sąjungos vyriausybės iniciatyvą šiuo klausimu. Nuo to momento, kai buvo paskelbta Visuotinio ir visiško nusiginklavimo deklaracija, praėjo jau apie trejus metus. Beveik be paliovos posėdžiauja komitetai, komisijos, pakomitečiai, bet vežimas nė iš vietos nepajudėjo. Ar tai reiškia, kad Tarybų Sąjunga, kuri pasiūlė visaapimantį, tarptautiniu mastu griežtai kontroliuojamo nusiginklavimo planą, dalyvaudama šiose derybose, nedarė nuolaidų savo partneriams, nesistengė suartinti požiūrių? Kiekvienas doras politikas pasakys, kad taip nėra. Kai buvo kalbama apie nusiginklavimo programos vykdymo terminus, apie branduolinio ginklo gabenimo priemonių likvidavimą, apie įprastinių ginkluotųjų pajėgų skaičių ir apie daug ką kita, mes atsižvelgėme į Vakarų valstybių poziciją ir stengėmės suartėti. Kaip yra žinoma, viena iš visuotinio ir visiško nusiginklavimo pakopų yra branduolinio ginklo bandymų uždraudimas. Ir čia mes darėme reikalingų nuolaidų, kad būtų susitarta. Tačiau, kaip sako diplomatai, negali būti susitarta, jeigu vienas partneris eina į priekį, o kitas stovi vietoje. Dabar, keičiantis nuomonėmis branduolinių bandymų uždraudimo klausimais, išryškėjo būdai, kaip juos išspręsti. Galima tikėtis, kad jeigu JAV ir Anglija veiks protingai, toks susitarimas bus pasirašytas. Mes dar kartą iškilmingai pareiškiame, kad visoje savo užsienio politikoje mes sieksime visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutarties. Mes raginame Vakarų valstybes pašalinti paskutines kliūtis kelyje į susitarimą nutraukti visiems laikams visus branduolinius bandymus. Mes raginame jas pasirašyti sutartį dėl tarptautiniu mastu griežtai kontroliuojamo visuotinio ir visiško nusiginklavimo. Dabartinėmis sąlygomis pasidarė dar aiškiau, kad reikia neatidėliojant sudaryti Vokietijos taikos sutartį ir jos pagrindu normalizuoti padėtįi Vakarų Berlyne. Ne veltui, kai kilo krizė Karibų jūroje, milijonai europiečių su nerimu galvojo, kad nesureguliuota Vokietijos problema gali atnešti žmonijai dar baisesnių išmėginimų. Žmonės aiškiau pamatė, kad negalima nespręsti Vokietijos problemos, kitaip galima labai lengvai persiristi iš vienos tarptautinės krizės į kitą, dar pavojingesnę. Ir čia, kaip ir visuotinio bei visiško nusiginklavimo klausimu, Tarybų Sąjunga stengiasi atsižvelgti į tai, kokių pozicijų derybose laikosi jos partneriai. Kas gi vis dėlto trukdo baigti pradėtą darbą likviduojant antrojo pasaulinio karo liekanas Europoje? Ginčijamas tebėra, svarbiausia, klausimas dėl kariuomenės buvimo Vakarų Berlyne, o tiksliau – klausimas, kaip, su kokia vėliava veiks ši kariuomenė ir kuriam laikui ji ten liks. Tarybų Sąjungos vyriausybė siūlo, kad Vakarų Berlyne esanti kariuomenė neatstovautų NATO šalims, kad NATO vėliava Vakarų Berlyne būtų pakeista Suvienytųjų Nacijų Organizacijos vėliava ir kad SNO prisiimtų ten tam tikrus tarptautinius įsipareigojimus ir funkcijas. Tikėsime, kad mūsų derybų partneriai bus protingi ir atidžiai pažiūrės į šį Tarybų Sąjungos pasiūlymą. Norėčiau tik pabrėžti: jeigu kas nors Vakaruose tikisi, kad Tarybų Sąjunga atsisakysianti siekimo sudaryti Vokietijos taikos sutartį ir jos pagrindu normalizuoti padėtį Vakarų Berlyne, tai tokie žmonės klysta. Mes už derybas su Vakarų valstybėmis, bet didelei kantrybei ateina galas. Net jeigu Vakarų valstybės nesutiks pasirašyti tokios sutarties, ji bus pasirašyt


Naujos duomenų bazės id, Senos duomenų bazės id

R. ŠRIZELIS Respublikinės darbo rezervų valdybos planavimo, apskaitos ir paskirstymo skyriaus viršininkas

Jaunuoliai, stokite į Darbo rezervų mokyklas!

Per dešimt metų Lietuvos TSR mokslo įstaigos parengė daugiau kaip 35 tūkstančius metalistų, statybininkų, energetikų, ryšininkų, vandens ir geležinkelio transporto darbuotojų, daug tūkstančių žemės ūkio mechanizatorių. Daugumas jaunųjų specialistų dirba kolūkių laukuose, rodo našaus darbo pavyzdžius. Bukiškių žemės ūkio mechanizavimo mokyklą baigė Gelvonų MTS mechanikas drg. Bartusevičius ir Kapsuko MTS kombainininkė drg. Benkauskaitė. Dabar jie - Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos deputatai. Ukmergės žemės ūkio mechanizavimo amatų mokyklos Nr. 4 auklėtinis komjaunuolis Vytautas Vitkauskas dirba traktorininku Želvos MTS. Jis sistemingai viršija normas, už darbo laimėjimus apdovanotas Garbės raštu. Tos pačios mokyklos auklėtinis liejikas-formuotojas Vladas Gineitis, dirbantis „Vienybės“ gamykloje, užduotis įvykdo 240-280 procentų. Jaunasis darbininkas apdovanotas Lietuvos TSR Vietinės ir kuro pramonės ministerijos Garbės raštu. Panašių pavyzdžių galima pateikti šimtus. Tiesa, dėl kai kurių MTS vadovų kaltės 13 procentų mechanizavimo mokyklų auklėtinių vis dar nedirba pagal savo specialybę („Komjaunimo tiesoje“ Nr. 45 buvo klaidingai nurodyta, kad tik 13 procentų auklėtinių dirba pagal savo specialybę. Red.). Dabar respublikoje vykdomas eilinis moksleivių priėmimas į Bukiškių, Panevėžio, Ukmergės, Veprių, Žeimelio, Viekšnių, Kauno, Viešvilės, Raseinių, Šlapaberžės ir Šilutės Nr. 12 bei Nr. 13 žemės ūkio mechanizavimo mokyklas, ruošiančias plataus profilio traktorininkus-mašinistus. Ankstesnio moksleivių priėmimo į šias mokyklas metu kai kurių MTS vadovai, komjaunimo rajono komitetai blogai parinko kandidatus į mokyklas, dažnai rekomenduodavo mokytis to nevertus žmones. Reikia imtis visų priemonių, kad šios klaidos nepasikartotų. LLKJS rajonų komitetai, MTS ir tarybinių ūkių komjaunimo organizacijos turi plačiai aiškinti kaimo jaunimui apie mokymosi sąlygas darbo rezervų mokyklose, apie komjaunuolių vaidmenį ir uždavinius toliau vystant mūsų šalies žemės ūkį, turi suteikti pagalbą MTS ir tarybinių ūkių vadovams atrenkant ir pasiunčiant į mokyklas labiausiai to vertus žmones. 1954 metais, partijos ir vyriausybės nutarimu, valstybinių darbo rezervų sistemoje buvo įsteigtos technikos mokyklos. Tai visiškai naujas tipas profesinių mokyklų, ruošiančių kvalifikuotus darbininkus ir jaunesnįjį techninį personalą iš vidurinį mokslą turinčio jaunimo tarpo. Kauno technikos mokykla Nr. 2 jau priima antrąją moksleivių laidą, kuri išmoks statybos meistrų (dešimtininkų) ir vyresniųjų konduktorių profesijų. Į mokyklą priimami nuo 17 iki 25 metų amžiaus jaunuoliai ir merginos, o demobilizuotieji iš Tarybinės Armijos - iki 30 metų amžiaus. Mokymosi metu vaikų namų auklėtiniams, našlaičiams, Tėvynės karo I ir II grupės invalidų vaikams, o taip pat žuvusių Tėvynės karo laikotarpiu karių vaikams duodamas nemokamas maistas, rūbai ir išduodama stipendija. Visi likusieji gauna tik 253 rublių dydžio stipendijas. Asmenys, labai gerai baigę technikos mokyklas, priimami be konkurso į vakarinius ir neakivaizdinius institutus tuo atveju, jei išlaiko stojamuosius egzaminus. Š. m. kovo mėnesį vykdomas taip pat eilinis priėmimas į Klaipėdos amatų mokyklą Nr. 12. Į šią mokyklą bus priimami 16-17 metų amžiaus jaunuoliai, turintieji 7 klasių išsilavinimą. Mokykla ruoš suvirintojus (diplomuotus), laivų vamzdžių tiesėjus ir laivų surinkėjus-korpusininkus. Moksleiviai aprūpinami nemokamu maistu ir uniforma. Jaunuoliai ir merginos! Ruoškitės praktiniam darbui, stokite į darbo rezervų mokyklas. Mokykitės profesijų ir specialybių, būtinų mūsų socialistiniam liaudies ūkiui!


Rusija įsipareigoja savo karinius dalinius iš Lietuvos išvesti iki 1993 m. rugpjūčio 31 d., o iš Vilniaus – iki šių metų lapkričio pabaigos

Užvakar vakare į Maskvą specialiu reisu atskrido Lietuvos Respublikos AT pirmininkas V. Landsbergis. Kartu su juo atvyko užsienio reikalų ministras A. Saudargas, kiti oficialūs asmenys. Vnukovo aerouoste prie lėktuvo trapo Lietuvos Respublikos parlamento vadovą, kitus Lietuvos Respublikos atstovus sutiko Rusijos Federacijos valstybės sekretorius G. Burbulis, Rusijos Federacijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas V. Čiurkinas, kiti oficialūs asmenys. Čia buvo Lietuvos Respublikos laikinasis reikalų patikėtinis Rusijoje E. Bičkauskas, Rusijos Federacijos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Lietuvoje N. Obertyševas. Žaliąja vyriausybine juosta automobilių kortežas pasuko Maskvos link. Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas ir jį lydintys asmenys apsistojo Lietuvos ambasados svečių namuose. Pirmojoje dienos pusėje Lietuvos Respublikos ambasadoje lankėsi Rusijos Federacijos valstybės sekretorius G. Burbulis. Kartu su juo buvo atvykę Rusijos Federacijos valstybinės derybų su Lietuva delegacijos vadovas V. Isakovas, Rusijos Federacijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas V. Čiurkinas. Aukšti svečiai susitiko su Lietuvos Respublikos AT pirmininku V. Landsbergiu, Lietuvos Respublikos valstybinės derybų delegacijos su Rusija vadovu C. Stankevičiumi, užsienio reikalų ministru A. Saudargu, krašto apsaugos ministru A. Butkevičiumi, Lietuvos laikinuoju reikalų patikėtiniu Rusijoje E. Bičkausku. Susitikime dar kartą buvo aptarti kai kurie derybų niuansai, pasakė Eltos korespondentui Č. Stankevičius. Rugsėjo 8 d. Maskvoje, Didžiuosiuose Kremliaus rūmuose, įvyko Lietuvos Respublikos AT pirmininko V. Landsbergio ir Rusijos Federacijos prezidento B. Jelcino susitikimas. Pokalbis vyko dviese. Po to Vladimiro salėje, dalyvaujant V. Landsbergiui ir B. Jelcinui, buvo pasirašyti tarpvalstybiniai dokumentai. Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministras A. Butkevičius ir Rusijos Federacijos gynybos ministras P. Gračiovas savo parašais patvirtino Rusijos kariuomenės išvedimo grafiką. Rusija įsipareigoja visus savo karinius dalinius iš Lietuvos teritorijos išvesti iki 1993 m. rugpjūčio 31 dienos, o iš Vilniaus - iki šių metų lapkričio pabaigos. Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministras A. Saudargas ir Rusijos Federacijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas V. Čiurkinas pasirašė konsulinę konvenciją. Svarbiausias dokumentas - tarpvalstybinė sutartis - šiandien nebuvo pasirašyta. Delegacijos toliau dirbs prie jos projekto.


Tautų Sąjungos taryba kovo 10 d. vakare pabaigė 49 sesijos darbus. Paskutiniam posėdy buvo svarstoma St. Gothardo ginklų afera. Referentas šiuo klausimu Belearts van Bloklandas padarė preliminarinį pranešimą trijų komiteto vardu, i kurį įeina jis pats, kaipo Olandijos atstovas, Čili ir Suomijos atstovai. Pranešime nurodoma į šio incidento svarbumą ir pareiškiama, kad dar turima gauti papildomų žinių iš vengrų vyriausybės. Paskum komitetas apsvarstys jas savo sekančiam posėdy ir, jei bus reikalo, pasiųs ekspertus susipažinti su dalyku vietoje. Galutinis šiuo klausimu pranešimas bus padarytas Tautų Sąjungos tarybos birželio mėn. posėdy. Rumunijos, Pietųslavijos ir Čekoslovakijos atstovai, o taip pat generolas Tančos Vengrijos vardu pritarė tam pranešimui. Vengrijos atstovas pareiškė, kad Vengrijos valdžia sutiksianti su Tautų Sąjungos ekspertų pasiuntimu. Po to Tautų Sąjungos taryba tą pranešimą vienu balsu priėmė ir tuo būdu šis opus klausimas visuotiniam pasitenkinimui liko baigtas. Vokiečių užsienių reikalų ministeris Strezemanas, prieš išvažiuodamas iš Ženevos, turėjo pasikalbėjimus su rumunų užsienių reikalų ministeriu Titulescu ir lenkų ministeriu Zaleskiu E.


Pagaliau Pilsudskis susiprato vykdyti reformas

Įvairių buvo spėliojimų, kai prieš savaitę Pilsudskis sudarė savo antrąjį kabinetą. Vieni pranašavo „griežtus maršalo žygius“, kiti tikrino, kad viskas liksią po senovei, nes juk Pilsudskis ir pirma svarbesniuosius dalykus spręsdavo pats ir nebe pirmą kartą stoja kabineto priešaky. Bet pasirodo, kad pirmieji stovi arčiau tiesos. Pilsudskis, atsistojęs pats valdžios priešaky, matyti, nori sulikviduoti ligšiolinę neaiškią padėtį ir pagaliau pradėti savo prieš ketverius metus žadėtąsias reformas. Iš Varšuvos pranešama, kad jis dirbąs dieną ir naktį ir net apsigyvenęs ministerių kabineto rūmuose. Sakoma, jis ruošias rinkimų įstatymo pakeitimą ir naujos konstitucijos projektą. Vadinasi, Pilsudskis dabar nori ūmu laiku padaryti visą tą, ką jis pradžioj žadėjo ir su kuo ketverius metus laukė. Pilsudskis žadėjo pakeisti konstituciją, pakeisti rinkimų įstatymą, pertvarkyti Lenkijos visą vidaus santvarką. Iki šiolei per ketverius metus iš to nieko nepadaryta. Tik dabar Pilsudskis griebiasi šito darbo. Bet ar jis jam pavyks? Pilsudskis, matyti, norėtų visa tai padaryti neužgaunant dabar nustatytos tvarkos, nes, seimą paleidus, kartu buvo paskelbti ir nauji rinkimai, kaip to reikalauja dabartinė konstitucija. Bet kai kas spėjo, — ir tai galimas daiktas, — kad Pilsudskis, nelaukdamas, kol susirinks seimas, oktrojuos naują konstituciją. Sakoma, kad konstitucijos projektą pagaminęs teisingumo ministeris Caras ir dabar jį peržiūrinėjąs pats Pilsudskis. Projekto turinys visiškai slepiamas. Dėl naujos konstitucijos paskelbimo būdo irgi girdėti įvairių nuomonių. Vieni sako, kad konstitucija tiesiog bus valdžios oktrojuota. Kiti tvirtina, kad būsiąs daromas visuotinis balsavimas. 1928 m. pasitraukdamas iš ministerio pirmininko vietos, Pilsudskis pareiškė, kad jam nieko kito nebuvo likę, kaip tik oktrojuoti konstituciją arba pasitraukti. Kad Pilsudskiui konstitucija visų daugiausia rūpi, matyti iš neseniai paskelbto jo interview, kur jis didžiausiu visos netvarkos kaltininku padarė konstituciją, nesigailėdamas jai epitetų, kokių tik senas karys galėjo prisirankioti besiversdamas savo gyvenime įvairiausiose sferose. Ką gi darys opozicija? Mažne visa opozicija yra susiblokavusi ir tas blokas pasivadinęs „centrolev”. Bloką sudaro visos stambesnės partijos, pradėdant pepesininkais ir baigiant krikščionimis demokratais. Opozicijos blokas kaip tik ruošėsi rugsėjo mėnesį daryti dideles demonstracijas prieš diktatūrą ir už naujus rinkimus. Seimo paleidimas atėmė dabar šitoms demonstracijoms galimybę, ir valdžia greičiausiai demonstracijų visai neleis. Daugiau kaip demonstracijas ir mitingus vargu ar ką opozicija sugalvos. Bet vis dėlto Pilsudskis seimo prisibijo. Šitai rodo faktas, kad jis paskyrė naujus rinkimus. Juk Pilsudskis ir daug kartų anksčiau ir ypač savo paskutiniame interview ne tik nepripažino seimui jokios teigiamos pusės, bet stengėsi įrodyti jo visišką nereikalingumą ir kenksmingumą. O vis dėlto naujo seimo rinkimus paskyrė.


Lenkijoj ruošiama konstitucijos reformą.

Lenkų susisiekimo ministeris Romockis turėjo Poznanėj politinę kalbą, kurioj pareiškė, kad būsimas seimas tarp kita ko turėsiąs pakeisti konstituciją. Vyriausybės sferose svarstomas tų pakeitimų projektas ta prasme, kad į senatą skyrimo būdu įeisiąs tam tikras skaičius universitetų, aukštųjų dvasininkų, ūkio sferų, darbo pasaulio ir kt. atstovų. Seimui vyriausybė patieksianti valstybės galvos valdžios praplėtimo projektą. Valstybės galva būsiąs tituluojamas ne prezidentu, bet valstybės viršininku. Seimas ir senatas, priėmę reikalingus konstitucijos pakeitimus ir susietą su tais pakeitimais rinkimų reformą, o taip pat biudžetą, pabaigsią savo veikimą.


Indijos apsaugos kariniai daliniai užėmė Babrio apylinkę, kur savaitgalį religiniai fanatikai indusai sugriovė musulmonų mečetę. Karingai nusiteikę indusai buvo išvaryti iš vietovės. Indijos vyriausybė įsipareigojo atstatyti mečetę ir uždrausti ekstremistų indusų judėjimą. Pakistane prasidėjo masiniai protestai prieš Indijos indusus. Įpykusi minia įsiveržė į kelias indusų šventyklas. Pakistane buvo paskelbta gedulo diena.


Gynybos ministrai patvirtino NATO plėtros reikšmę regionui

Kaune vakar susitikę Baltijos šalių gynybos ministrai patvirtino savo šalių siekius tapti NATO narėmis ir pabrėžė, kad jų pakvietimas į aljansą prisidėtų prie saugumo užtikrinimo regione. Tai sakoma ministrų pasirašytame susitikimo komunikate. Lietuvos krašto apsaugos ministras Česlovas Stankevičius, Latvijos gynybos ministras Girtas Kristovskis ir Estijos gynybos ministras Andrus Oovelis dokumente pabrėžia, kad NATO plėtimasis turi tęstis. Jų nuomone, Vašingtone balandį vyksiantis NATO viršūnių susitikimas suteikia galimybę išplėsti saugumo ir stabilumo zoną į Baltijos regioną, pradedant derybas dėl stojimo į aljansą su to siekiančiomis valstybėmis. Lietuvos krašto apsaugos ministerijos Tarptautinių ryšių departamento direktorius Andrius Krivas sakė, kad susitikimo komunikate kalbama ir apie Baltijos šalių gynybinį bendradarbiavimą. Ministerijų pareigūnams ir kariuomenių vadams pavesta parengti veiklos planus jau veikiantiems daliniams - BALTBAT ir laivų eskadrai BALTRON, plėtros planus kuriamai oro erdvės stebėjimo sistemai BALTNET. Susitikime Baltijos šalių gynybos ministrai taip pat pasirašė memorandumą dėl Baltijos gynybos koledžo BALTDEFCOL organizavimo, funkcionavimo ir finansavimo, patvirtino Baltijos bataliono vado, jo pavaduotojo, Baltijos paramos grupės viršininko darbo nuostatus bei trišalio bendradarbiavimo planą kitiems metams. Estijos Tartu mieste veiksiantis koledžas bus inauguruotas kitų metų vasarį - tada susirinks dėstytojai, bus kuriamos ir derinamos mokymo programos, priimami studentai. Tikimasi, kad mokslas koledže prasidės rugpjūčio viduryje. Komunikate ir kituose dokumentuose numatytas programas ir projektus toliau rengs ir tobulins atskiros darbo grupės.


Kaip praneša agentūra Frans pres, Orane didėja įtempimas. „Slaptoji ginkluotoji organizacija“ pareikalavo, kad miesto gyventojai nesilaikytų komendanto valandos, kuri prasideda, kaip paprastai, 19.30 vietos laiku, ir liktų gatvėse iki 21 valandos.


Eizenhauerio kalba NATO sesijoje sukėlė nusivylimą

JAV prezidento Eizenhauerio kalba šiandien prasidėjusioje NATO Tarybos sesijoje sukėlė Paryžiaus demokratiniuose politiniuose ir žurnalistų sluoksniuose nusivylimą. Čia pažymima, kad prezidento kalba neatitinka Prancūzijos, kaip ir kitų Vakarų šalių, plačiosios visuomenės lūkesčių; ta visuomenė iš savo vadovaujančiųjų veikėjų laukia konkrečių pasiūlymų, kaip sumažinti tarptautinį įtempimą, atsisakyti karinių pasirengimų varžybų, atsisakyti karinės isterijos kurstymo. Eizenhauerio kalboje nebuvo jokių naujų teiginių, kurie leistų spręsti, kad pasikeitė JAV užsienio politikos kursas. Kalba neišėjo už Daleso „šaltojo karo” politikos ribų. Prezidentas daug kalbėjo apie taiką, kurią reikia išsaugoti, apie taiką, kurios sąlygomis žmonės „galėtų laisvai gaminti, laisvai prekiauti, laisvai keliauti, laisvai galvoti, laisvai melstis”. Tačiau iš esmės jis gynė politiką karinių ir kitų blokų, kliudančių valstybėms ir tautoms taikiai vystytis ir bendrauti. Prezidentas Eizenhaueris gynė NATO, kuri esanti „taikos organizacija”, taip pat „Anglies ir plieno susivienijimą”, „Bendrąją rinką”, Euratomą — visas tas siauras grupuotes, kurios, kaip žinoma, ne tik sudaro grėsmę Vakarų Europos šalių suverenumui, bet ir aštrina esančius tarp jų prieštaravimus. Prezidentas ragino stiprinti NATO, tikindamas, kad Vakarų šalys „pasiekė laimėjimų”. būdamos už „bauginančios galios — paprastos ir branduolinės — barjero”. Kartu jis neslėpė, kad NATO „bauginanti galia” yra nukreipta prieš Tarybų Sąjungą. Šiam tikslui, pasak jo, Vakarų šalys turi naudoti savo „žmonių pajėgų, protų bei materialinių priemonių aktyvus” ir „padaryti galą savitarpio nesutarimams”. Prezidentas įspėjo Vakarų šalių atstovus, kad iš jų bus pareikalauta žymių aukų. „Taikos, kurios mes siekiame, — pasakė jis, — negausime veltui. Jos kaina bus tikrai didelė…” Įtikinėdamas savo klausytojus, kad reikia toliau vykdyti politiką „iš jėgos pozicijų”, „šaltąjį karą” ir ginklavimosi varžybas. Eizenhaueris tvirtino, kad bet kurie NATO Tarybos dabartinės sesijos nutarimai bus „priemonės taikos interesais”. Kalbėdamas apie „taiką” ir „laisvę”, prezidentas nė žodžio neprasitarė apie tai, kad reikalingas taikus skirtingas socialines-politines sistemas turinčių valstybių sambūvis. Atvirkščiai, jis smerkė socializmą ir ėmėsi antitarybinių išpuolių, pavaizduodamas grėsmę Vakarams Tarybų Sąjungos mokslo ir technikos laimėjimus, Tarybų Sąjungos ekonominės galybės stiprėjimą ir net tą faktą, kad Tarybų Sąjunga iškvietė Vakarus „pasaulinį taikų lenktyniavimą ekonominėje srityje”. PARYŽIUS, gruodžio 16 d. (TASS-ELTA). Kaip matyti iš agentūros Frans Pres pranešimų, NATO Tarybos sesijos dieniniame posėdyje Vakarų šalių atstovų kalbos buvo gana prieštaringos. NATO generalinis sekretorius Polis Spakas (Belgija), atidaręs posėdį, ragino atmesti Tarybų Sąjungos vyriausybės pasiūlymą sudaryti Centrinėje Europoje plačią zoną, išjungtą iš atominio ginklavimosi sferos, ir ragino, kuo efektyviausiai apginkluoti Vakarų ginkluotąsias pajėgas”. Norvegijos ministras pirmininkas Gerhardsenas, atvirkščiai, kalbėjo, kad Centrinėje Europoje reikia sudaryti neutralizuotą zoną, siekiant sumažinti įtempimą mūsų „pasaulio dalyje”. Nors reikia iš anksto išnagrinėti šią problemą, prieš užimant galutinę poziciją, pasakė jis, tikslinga apsvarstyti šią idėją ir išaiškinti, ar joje yra elementų, kurie galėtų būti panaudoti „konstruktyviai taikos politikai”. Gerhardsenas pareiškė, jog Norvegija nesutiks, kad jos teritorijoje būtų statomi įtaisai raketiniam ginklui leisti. Jis taip pat pasakė, kad Norvegija neleis sudarinėti jos teritorijoje atominio ginklo atsargas. Kanclerio Adenauerio kalboje aiškiai pasireiškė stiprėjantis Vakarų Vokietijoje judėjimas prieš raketinio ginklo bazių steigimą. Parėmęs „savitarpio priklausomybės” idėją, iškeltą po Eizenhauerio derybų su Makmilanu šių metų rudenį, jis pabrėžė, jog Vakarų Vokietija nori, kad būtų akcentuojama politinė klausimo pusė. Kalbėdamas apie N. A. Bulganino laiškus, jis pasakė, kad šiuo metu „negalima jų komentuoti”, bet jis „neprieštarauja” prieš tai, kad Tarybų Sąjungos vyriausybė būtų užklausta diplomatiniais kanalais, „kokiomis, būtent, koncepcijomis paremti tie pasiūlymai”. Dieniniame posėdyje taip pat kalbėjo kai kurių kitų šalių — NATO narių atstovai. Už posėdžių salės vyksta atskirų NATO šalių atstovų susitikimai ir derybos su Atlanto bloko kariniais vadovais. Šiandien Eizenhaueris priėmė Makmilaną, o Adenaueris susitiko su NATO ginkluotųjų pajėgų Europoje vyriausiuoju vadu generolu Norstedu. PADĖTIS KIPRE LONDONAS, gruodžio 17 d. (TASS-ELTA). Kolonijinių valstybių atstovams SNO Generalinės Asamblėjos sesijoje pavykus sukliudyti, kad būtų priimta rezoliucija, pripažįstanti Kipro liaudies apsisprendimo teisę, pastarosiomis dienomis Kipre sustiprėjo neramumai. Vakar Nikozijoje, Famagustoje, Patose, Limasoloje, Kirenijoje ir kituose salos miestuose įvyko daugybė demonstracijų ir streikų prieš Vakarų valstybių poziciją. Miestuose buvo uždaryta dauguma mokyklų ir nutraukta prekyba parduotuvėse. Dėl spaustuvių darbininkų streiko iš spaudos neišėjo dauguma šios dienos laikraščių. Nikozijoje įvykusios demonstracijos metu salos sostinės gyventojai nešė plakatus, kuriuose reikalaujama suteikti Kipro gyventojams apsisprendimo teisę. Paremdami tokį pat reikalavimą, vakar Nikozijoje pradėjo bado streiką 21 įkalintas kiprietis. Famagustos uoste per susirėmimą tarp demonstrantų ir policininkų vienas kiprietis buvo užmuštas. Protestuojant prieš šią žmogžudystę mieste buvo uždarytos visos kavinės ir kino teatrai ir paskelbtas visuotinis streikas. Į miestą nusiųsti stambūs policijos pastiprinimai. Akantu kaime anglų kareiviai pradėjo šaudyti į demonstrantus, sužeidę du kipriečius. Limasoloje policininkai guminėmis lazdomis išvaikė 500 demonstrantų, 15 iš jų suėmė. Reuterio agentūra praneša, kad per riaušes praėjusią savaitę įvairiose salos dalyse buvo sužeista daugiau kaip du šimtai žmonių, jų tarpe 60 policininkų.


Vakarų Vokietijos biuletenis apie bundesvero formavimą

BONA, kovo 15 d. (TASS). Federalinės vyriausybės spaudos ir informacijos žinybos biuletenis praneša, kad, bundestagui priėmus vadinamąjį kareivių įstatymą, federalinė vyriausybė yra įgalinta, esant bundesrato sutikimui, kuris turi būti duotas jo Berlyno posėdyje kovo 16 d., ištesėti savo įsipareigojimus, kylančius iš Paryžiaus susitarimų. Iki šių metų pabaigos, toliau rašo biuletenis, bundesveras (taip oficialiai nutarta vadinti Vakarų Vokietijos armiją) pasieks bendrą 95.500 žmonių skaičių. Sausumos kariuomenę sudarys 64 tūkstančiai žmonių, iš 40 tūkstančių žmonių numatoma suformuoti tris grenadierių (pėstininkų) ir dvi tankų divizijas. Į grenadierių divizijų sudėtį  bus įjungta 15 tūkstančių „federalinės pasienio policijos“ kareivių ir karininkų. Toliau formuojant armiją, tiek grenadierių, tiek tankų divizijos, t. y. visos penkios divizijos, bus padalintos kiekviena į dvi dalis, ir tuo pačiu bus sudarytas pagrindas suformuoti dešimtį divizijų. Šių metų rudenį, toliau praneša biuletenis, numatyta sudaryti kalnų šaulių ir oro desanto dalis. Taip pat šiemet bus suformuota 10 mokomųjų batalionų iš 10 tūkstančių žmonių ir užfrontės dalys taip pat iš 10 tūkstančių žmonių. Liepos mėnesį bus atidaryta bendroji kariuomenės akademija. Į 1956 metų pabaigą karinių oro pajėgų asmeninė sudėtis bus sudaryta iš 12.500 žmonių. Nuo 1957 metų pavasario bus pradėtos formuoti aviacijos kovos dalys. Į 1959 metų pabaigą Vakarų Vokietijos karines oro pajėgas turi sudaryti 20 aviacijos junginių po 3 aviacijos būrius kiekviename. Karinių oro pajėgų asmeninė sudėtis pasieks 100 tūkstančių žmonių. Be to, karinėse oro pajėgose bus 50 tūkstančių žmonių zenitinės artilerijos daliniuose ir statybos dalyse. Iki šių metų pabaigos karinis jūrų laivynas turės 8 tūkstančius jūreivių bei karininkų ir 2 tūkstančius vadinamųjų civilinių tarnautojų. Gegužės viduryje pasirodys pirmieji Vakarų Vokietijos karinio jūrų laivyno kovos laivai. Vakarų Vokietijos karinio jūrų laivyno vadu paskirtas viceadmirolas Fridrichas Ruge, turėjęs vadovavimo postus hitleriniame kariniame jūrų laivyne.


Kovo 9 d. rytiniame posėdyje Tarybų Sąjungos Komunistų partijos Centro Komiteto Plenumas toliau svarstė draugo N. Chruščiovo pranešimą „Dabartinis komunistinės statybos etapas ir partijos uždaviniai gerinti vadovavimą žemės ūkiui“. TSKP Tambovo srities komiteto pirmasis sekretorius G. Zolotuchinas savo kalboje pažymėjo, kad visa, kas pasakyta N. Chruščiovo pranešime apie tai, kaip toliau sparčiai vystyti žemės ūkį, atspindi karščiausias tarybinių žmonių mintis ir lūkesčius. Visa tam vieningai pritaria partija, visa tarybinė liaudis. Tambovo sritis, toliau kalba drg. Zolotuchinas, turi didžiulių rezervų, kad čia būtų galima gaminti ir tiekti daug grūdu, mėsos, pieno ir kitų produktų. Tačiau šie rezervai dar naudojami labai silpnai. Už tai mus pagrįstai kritikavo Centro Komitetas. Kalbėtojas pranešė, kad šiemet srities kolūkiuose ir tarybiniuose ūkiuose sudarytos realios sąlygos pagaminti 54 tūkstančius tonų mėsos (skerdienos). Kalbėdamas apie kitų žemės ūkio šakų vystymą, drg. Zolotuchinas praneša, kad revoliucinis žemdirbystės sistemos pertvarkymas, jos intensifikavimas įgalina artimiausiais metais padidinti bendrąjį grūdų derlių srityje iki 200–220 milijonų pūdų ir pašarų gamybą padidinti iki tokio masto, kad būtų galima duoti 120 centnerių mėsos (skerdienos) šimtui hektarų ariamos žemės ir 900 centnerių pieno šimtui hektarų žemės naudmenų. Šiemet bus likviduoti grynieji pūdymai, bus ryžtingai sumažinti žolių pasėliai, išplėsti žirnių, pašarinių pupų, cukrinių runkelių, žieminių kviečių pasėliai. Srities kolūkiai ir tarybiniai ūkiai nutarė šiemet padidinti kukurūzų pasėlius iki 510 tūkstančių hektarų. Kalbėtojas visiškai remia N. Chruščiovo pranešime išdėstytas konkrečias priemones, kurios pagerins vadovavimą žemės ūkiui. Dabar, sako drg. Zolotuchinas, smogtas galutinis smūgis tiems nevykusiems teoretikams, kurie nenusimanė žemės ūkyje ir jį niekino, jam skyrė asmenybės kulto laikotarpiu trečiaeilę vietą, neatsižvelgdami į jo poreikius ir reikmes. Nutarimai, kuriuos priims šis CK Plenumas, suvaidins didžiulį vaidmenį vystant žemės ūkį, atvers naujas platybes liaudies kūrybinei iniciatyvai ir energijai. Plenume svarstomi pasiūlymai kaip gerinti vadovavimą žemės ūkiui, turi nepaprastai svarbią reikšmę ir neabejotinai suvaidins didžiulį vaidmenį toliau vystant žemės ūkio gamybą, sako partijos Lvovo srities komiteto pirmasis sekretorius I. Grušeckis. Kalbėtojas pasakoja, kaip srities žemės ūkio darbuotojai naudoja gamybos rezervus. Šiemet 61,5 procento viso pasėlių ploto užims grūdinių ir grūdiniųankštinių kultūrų pasėliai. Daug dėmesio skiriama dirvos tręšimui organiniais-mineraliniais mišiniais, rūgščiųjų dirvų kalkinimui, mėšlodurpių kompostų gaminimui akademiko T. Lysenko metodu. Imamasi priemonių ariamai žemei padidinti nusausinant pelkėtas ir pernelyg drėgnas žemes. Pastaraisiais metais srityje nusausinti ir apvalyti nuo kelmų 68 tūkstančiai hektarų. Numatyta šiemet nusausinti ir įsavinti dar 45 tūkstančius hektarų. Drg. Grušeckis pasakoja apie vadovaujančių kadrų parinkimą, auklėjimą ir paskirstymą. Dabar iš 398 kolūkių pirmininkų 325 turi aukštąjį, nebaigtą aukštąjį ir vidurinį specialųjį mokslą, 175 pirmininkai yra žemės ūkio specialistai, 157 mokosi žemės ūkio aukštosiose mokyklose ir technikumuose. Didelę reikšmę toliau vystant žemės ūkį, sako kalbėtojas, turi materialinio-techninio aprūpinimo klausimai ir žemės ūkio mašinų, mineralinių trąšų, atsarginių dalių kainų sutvarkymas. Pastaraisiais metais srities kolūkiai ir tarybiniai ūkiai pradėjo gauti mažiau traktorių, kombainų bei kitų žemės ūkio mašinų ir jaučia didelį jų trūkumą. Taip pat trūksta durpių kasimo ir dirvos tręšimo durpėmis technikos. Šiuos klausimus reikia tuojau pat išspręsti. Drg. Grušeckis pateikia kelis konkrečius pasiūlymus, kaip gaminti daugiau trąšų. Srityje yra didelės žaliavų atsargos kalio trąšoms gaminti. Rekonstravus Stebniko kalio kombinatą, bus galima 1963 metais pagaminti dvigubai daugiau trąšų. Pribrendo reikalas pastatyti azotinių trąšų kombinatą, kuris gamintų trąšas iš pigios vietinės žaliavos. N. Chruščiovo pranešime Plenume pažymėti vadovavimo žemės ūkiui trūkumai, sako kalbėtojas, neigiamai atsiliepė kolūkių ir tarybinių ūkių gamybinei veiklai. Dabartinės valdymo struktūros sąlygomis visiškai nepakankamai buvo vadovaujama žemės ūkio specialistams. Drg. Grušeckis reiškia įsitikinimą, kad, pertvarkius vadovavimą žemės ūkiui, bus galima kuo greičiausiai įvykdyti TSKP XXII suvažiavimo iškeltus uždavinius toliau didinti žemės ūkio produktų gamybą. Pirmininkaujantis – TSKP CK Prezidiumo narys L. Brežnevas praneša, kad gautas pasiūlymas nutraukti diskusiją. Svarstant N. Chruščiovo pranešimą dalyvavo 51 žmogus. Plenumas nutaria nutraukti diskusiją. L. Brežnevas suteikia baigiamąjį žodį TSKP Centro Komiteto Pirmajam sekretoriui, TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkui N. Chruščiovui. Nepaprastai atidžiai visi susirinkusieji klausosi draugo N. Chruščiovo kalbos. Jo kalba ne kartą buvo pertraukta audringais plojimais. Po to Plenumo išrinktos komisijos vardu TSKP CK Žmės ūkio skyriaus vedėjas V. Poliakovas praneša, kad komisija paruošė nutarimo dėl N. Chruščiovo pranešimo projektą bei kreipimosi projektą ir pateikia juos Plenumui svarstyti. Plenumas vienbalsiai priima nutarimą dėl draugo N. Chrusčiovo pranešimo „Dabartinis komunistinės statybos etapas ir partijos uždaviniai gerinti vadovavimą žemės ūkiui“ ir TSKP Centro Komiteto kreipimąsi į kolūkiečius ir kolūkietes, tarybinių ūkių darbininkus ir darbininkes, žemės ūkio specialistus, mokslininkus, pramonės darbuotojus, į komunistus ir komjaunuolius į visus Tarybų Sąjungos darbo žmones. TSKP CK Plenumas baigė savo darbą.


Jugoslavijos Komunistų sąjungos CK delegacija Čekoslovakijoje

PRAHA, kovo 23 d. (TASS). Kaip praneša Čekoslovakijos telegramų agentūra, kovo 21 d. į Prahą atvyko Jugoslavijos Komunistų sąjungos Centro komiteto delegacija - Jugoslavijos Komunistų sąjungos CK vykdomojo komiteto narys Svetozaras Vukmanovičius ir Jugoslavijos Komunistų sąjungos CK narys Vlaiko Begovičius, kurie grįžta iš Varšuvos į tėvynę iš draugo Boleslavo Bieruto laidotuvių. Kovo 22 d. Jugoslavijos Komunistų sąjungos Centro Komiteto delegacija susitiko su CKP CK politinio biuro nariais, kad pasikeistų socializmo statybos abiejose šalyse patyrimu, ir apsvarstė tokio pasikeitimo galimybes ateityje. Kovo 22 d. antroje dienos pusėje ministras pirmininkas Viljamas Širokis surengė pietus Jugoslavijos Komunistų sąjungos CK delegacijos narių garbei. Tą pačią dieną Čekoslovakijos Respublikos prezidentas Antoninas Zapotockis priėmė Svetozarą Vukmanovičių ir Vlaiko Begovičių, kuriuos lydėjo JFLR ambasadorius Prahoje Ivanas Veivoda. Prezidentas A. Zapotockis ilgai kalbėjosi su delegacijos nariais. Pasikalbėjime dalyvavo Čekoslovakijos užsienio reikalų ministras Vaclavas Davidas.


Pradėtos derybos su baltarusiais dėl ambasados Minske

Lietuvos diplomatai derasi su Baltarusijos pareigūnais dėl ambasadoriaus rezidencijos Minske. Pasak Lietuvos laikinojo reikalų patikėtinio Baltarusijoje Dainiaus Trinkūno, derybos šiuo klausimu prasidėjo dar liepos pradžioje ir gali baigtis tik po kelių savaičių. D.Trinkūnas sakė liepos 10 dieną pradėjęs derybas su aukštais Baltarusijos užsienio reikalų ministerijos pareigūnais. Įvyko ir keletas susitikimų su Baltarusijos užsienio reikalų viceministru Vladimiru Gerasimovičiumi. D.Trinkūnas atsisakė pateikti derybų detales - ką siūlo baltarusiai ir ar šie pasiūlymai yra priimtini Lietuvai. “Vyksta derybos, todėl nederėtų atskleidinėti jų turinio, kol jos nėra pasibaigusios. Mes svarstome Baltarusijos pasiūlymus ir teikiame savo samprotavimus”, - teigė diplomatas. Laikinasis reikalų patikėtinis neprognozavo, kada derybos galėtų pasibaigti. “Stengiamės, kad tai įvyktų kuo greičiau. Nėra jokio reikalo vilkinti derybų procesą. Tačiau manau, kad rezultatas bus žinomas ne anksčiau, kaip po kelių savaičių”, - sakė D.Trinkūnas. Pasak diplomato, Baltarusijos URM tuo pačiu klausimu derasi ir su kitų valstybių diplomatiniais atstovais Minske. Derybos dėl ambasadoriaus rezidencijos Baltarusijos sostinėje prasidėjo po to, kai birželio mėnesį kai kurių Europos Sąjungos šalių, Jungtinių Amerikos Valstijų, Japonijos bei kitų valstybių, taip pat ir Lietuvos diplomatiniai atstovai buvo priversti išsikraustyti iš oficialių rezidencijų Minsko Drozdų rajone, kur įsikūrusi ir Baltarusijos Prezidento Aleksandro Lukašenkos rezidencija. Iš pradžių buvo skelbiama, kad rajone numatoma atlikti remonto darbus, o vėliau oficialiai pareikšta A.Lukašenkos nuomonė, esą diplomatams “ne vieta reziduoti ten, kur gyvena Baltarusijos vadovas”. Po tokio Baltarusijos žingsnio JAV ir kai kurios Europos Sąjungos šalys iš Minsko konsultacijoms atšaukė savo ambasadorius bei ėmėsi kitų sankcijų, tarp jų - draudimo aukštiems baltarusių pareigūnams, taip pat ir Prezidentui, keliauti į savo valstybes. Tuo tarpu Lietuva nutarė laikytis švelnesnės pozicijos, todėl Lietuvos ambasadorius Minske Viktoras Baublys iš Baltarusijos išvyko atostogų, nenurodydamas grįžimo datos.


Prezidentas Valdas Adamkus nesiruošia užsidaryti užsienio reikalų darželyje

Jūsų pirmtakas skundėsi Prezidento galių stoka. Ar Jums per šį trumpą 100 dienų laikotarpį jų pakako? Man šis šimtas dienų buvo nerealus, įsivaizduojamas laikotarpis ar riba, kurią peržengęs pasirodai, koks iš tikrųjų esi. Jei Prezidentas (šiuo atveju - aš) darė klaidų, nedirbo, kaip norėtų rinkėjai, tai spauda jau po pirmų 30-40 dienų be jokio pasigailėjimo tą turėjo pasakyti. Jūs turite kirsti, turite pasakyti Lietuvos žmonėms apie tikrąją padėtį. Jei to nedarote ir paliekate 100 dienų “medaus mėnesiui”, nusikalstate sau, savo profesijai ir skaitytojams. Į tai aš žiūriu labai realistiškai. Jeigu Jūs galvojate, kad visi laukia 100 dienų ir manęs nekritikuoja, tai klystate. Girdėjau ir principingų, ir griežtų kalbų, teko skaityti net tokių išvadų apie vieną ar kitą savo poelgį, kad argumentacijos net man pačiam būdavo netikėtos. Pavyzdžiui, sužinojau kieno esu įtaigaujamas ar kieno kišenėje sėdžiu. Tai ir stebina, ir net intriguoja. Pagalvoju - negi čia apie mane kalbama. Tačiau į tokius dalykus reaguoju labai sveikai. Kritika suteikia geresnį tikrovės pojūtį, aš galiu save geriau kontroliuoti. Jeigu manyčiau, kad viskas aplink mane rožinėmis spalvomis piešta, tapčiau tiesiog pavojingas. Kuo savo darbe esate nepatenkintas? Savimi nesu patenkintas, galbūt dėl vieno dalyko - kartais per ilgai ieškau išeities, nors ir matau labai aiškias tendencijas rūpintis ne bendrais reikalais, o kurios nors politinės grupės interesais. Tai matydamas kartais dar mėginu rasti būdą, kaip tai pritaikyti visų labui. Bet jau pradedu įprasti būti kietesnis. Kokios politinės problemos Jus jaudina labiausiai? Kalbant konkrečiai apie politinę sritį, labiausiai jaudina politinių grupių, jų lyderių santykiai. Manau, daug laiko sugaištama visai nereikalingiems dalykams. Esate prasitaręs apie partijų krizę. Kuo, Jūsų manymu, ji pasireiškia? Šiek tiek sutirštinau. Jei taip ir pasakiau, tai tikrai negalvoju, kad stovime ant krizės slenksčio ar kad viskas pradeda griūti. Negerovių mūsų partiniame gyvenime yra. Ir tai matome visi. To būvio nelaikyčiau krize, tiesiog partijoms reikėtų atidžiau perskaityti savo programas ir pagalvoti, ar tikrai siekiama užsibrėžtų tikslų. Daug kur aš šito nematau. Ar, stebėdamas pastaruosius įvykius, nematote grėsmės, kad gali pasikeisti dabartinė Seimo dauguma? Manau, kad nepasikeis. Gali truputį pasikeisti daugumos ir opozicijos santykis, bet tai neturėtų iš esmės paveikti dabartinės padėties. Esu šventai įsitikinęs, kad šis Seimas dirbs visą jam skirtą laiką ir daugumą sudarys tos pačios partijos atstovai. Kalbama, kad Jums lengviau sekasi bendrauti su premjeru nei su Seimo Pirmininku? Ar taip yra iš tikrųjų? Ne, kategoriškai ne. Su premjeru mus suveda kasdieniai vykdomosios valdžios reikalai, nes Prezidentūra yra vykdomosios valdžios dalis. Seime mėginami spręsti teoriniai klausimai, ir aš neturiu progos dažniau dirbti šioje plotmėje, o ir neprivalėčiau. Turiu tam tikras pareigas, galiu pasidalyti savo mintimis, pasikonsultuoti, to daryti nebijau. Kalbuosi ne tik su Seimo Pirmininku, bet ir su frakcijų vadovais, jei tik jie nori išsakyti savo idėjas, pasitarti. Laikraščiuose anksčiau pasiskaitydavau, kad Prezidentas reikalingas ordinams ant kaklo kabinti, yra tarytum koks pastumdėlis. Per tuos tris mėnesius, manau, per daug nesiafišuodamas savo darbu parodžiau, kad man rūpi įvairios gyvenimo sritys, aš noriu matyti vyksmą, todėl ir dirbu. Ir niekieno kišenėje nesėdžiu, nes niekam nesu skolingas. Tai ypač pabrėžiu. Kai man pasako kad kuri nors partija ar grupė darė man įtaką ar įsakė pasirinkti vieną ar kitą kandidatą, padaryti vienokį ar kitokį sprendimą, tai negi turėčiau atsistojęs šaukti, kad tai netiesa. Tyliai nusijuokiu ir pamanau - jeigu jau taip norite, tai rašykite. Po pasitarimo su partijomis nusikalstamumo klausimais sakėte, kad partijos neturėjusios ką pasakyti. Bet buvo atkirsta, kad ir pats Prezidentas ne kažin ką pasiūlė. Na tai klausykite. Taip, atkirto, bet savo ruožtu norėčiau paklausti: kurių galų kviečiau tuos partijų vadovus, ar kad pasakyčiau, ką jiems daryti? Ar norėjau jų kolektyvinės išminties? Jie rengia įstatymus, jie žino, kad ta problema egzistuoja, jie galėtų konkrečiau pasisakyti vienu ar kitu klausimu. Kalbantis gal kiltų naujų idėjų, o iš jų - ir konkretūs veiksmai. Deja, aš to neišgirdau. Jie suskato vieni kitus kaltinti:”Jūs neturite ką pasakyti! O jūs savo programą mums siūlote vykdyti!” Įsiplieskė ginčai, o aš sau sėdžiu prieš juos visus ir klausausi. Ką turėjau sakyti žurnalistams? Kad esu laimingas sulaukęs gausybės idėjų, tik semk saujomis ir pradėk įgyvendinti. Galima būti labai diplomatiškam, labai mandagiam ir nieko nesakyti. Čia ir yra problema, su kuria susiduriu: galvoju, kas geriau - sakyti teisybę, adekvačiai reaguoti į įvykius ar būti visiems geram? Ar dar kviesite savo suburtą“partijų stalą”? Dar neatsisakiau šio sumanymo. Nors gyvenimas toks dinamiškas, kad pastarąsias dvi dienas sugaišau tam, apie ką visi dabar kalba. Kaip Jums atrodo ”sekimo skandalas”: ar tai lietuviškasis Votergeitas, ar “muilo opera”? Tai Votergeito ir “muilo operos” kombinacija. O kaip reaguoti? Reikia leisti nusėsti dulkėms. Tada šaltai, ramiai pasižiūrėti, ko iš to galima pasimokyti, ir padaryti gerus, logiškus sprendimus. Žinote, iškart man pasipylė skambučiai iš kairės, dešinės ir vidurio. Iš kur tik nori. Visiems pasakiau: “Aš į šitą žaidimą nesivelsiu!” Viskas. Vienintelis logiškas sprendimas - paprašiau, kad Generalinė prokuratūra surinktų faktus. Juk gerai suprantu, kad politiniams oponentams tai yra labai puiki dirva šią istoriją panaudoti savo labui. ” Ar esate patenkintas savo komanda, ji jau visiškai suformuota? Ar turėsite atskirą patarėją vidaus politikai? Ar sąmoningai savo komandoje šalinatės konservatorių? Jokiu būdu. Man yra sakę, kad sąmoningai šalinuosi Centro partijos žmonių. Tikrai ne. Turite V.Staniulį. Na, jis dirba nuo pat pradžių. Bet dirba ir Darius Kuolys, kuris yra labai artimas pono V. Landsbergio bendradarbis. V. Staniulis, be abejo, yra partijos funkcionierius. Nors aš niekada neprašau ateinančiųjų dirbti parodyti partinį bilietą. Prisiminkime Mečio Laurinkaus atvejį. Pasirinkau jį, nors ir žinojau, kad konservatorių partijoje jis yra vos ne dešinioji V. Landsbergio ranka. Žinojau, kad plačiai bus šnekama, jog čia V. Landsbergio įsakymas. Kad nebūtų bereikalingų svarstymų, prielaidų iškart pasakiau, jog tai mano paties pasirinkimas, be premjero ir Seimo Pirmininko rekomendacijų. O vis tiek kokia buvo reakcija? Paveiktas, politizuotas ir t. t. Vos pasirinkęs M. Laurinkaus kandidatūrą, aš paskambinau G. Vagnoriui ir V. Landsbergiui. Ir jiems, prisipažinsiu, tai buvo staigmena. Bet niekas netiki arba nenori išgirsti, ką aš kalbu. Laimei, visa tai įrašyta juostoje - turiu bent įrodymą. Staigmenas mėgstate. Prisiminkime kad ir R. Rastauskienės atvejį, kai irgi niekam nežinant Prezidentūra lyg ir siūlė ją į vidaus reikalų ministres. Palaukit, aš jos kandidatūros neminėjau, jos nepasirinkau. Buvo į viešumą paleista pora pavardžių, bet aš niekad neminėjau, kad kviesiu pokalbio ponią R. Rastauskienę. Ir staigmenų aš nemėgstu. Tai gal čia komandos klaida? Ar gavo barti? Ne, už ką? Su manimi kalbėjosi keletas patarejų, buvo minima keletas pavardžių. Kalbėta, kad ponia R. Rastauskienė - energinga, įdomi, graži moteris. Bet ir viskas. Labai gaila, kad po tokių svarstymų iš karto pasipila rūsčios prognozės apie politines pasekmes. Žiūrėkime su humoru, laisviau. Mano mąstymas, bendravimas su žmonėmis yra visai kitoks nei tradicinių politikierių, kurie pasirišę kaklaryšius, apsivilkę krakmolytus marškinius nuolat šypsosi. Aš to nesuprantu. Jaunimas juokauja, kad V. Landsbergis išgelbėjo Lietuvą nuo Rusijos, o V. Adamkus - nuo A. Paulausko. Ar siūlydami saugumo vadovu M. Laurinkų neatversite A. Paulauskui durų į Seimą? Net į galvą tokia mintis nebuvo atėjusi. Mane stebina, kad iš anksto bijomasi kandidato, nors neaišku, ar jis bus. Kodėl aš jau dabar turiu galvoti, kas kažkur kandidatuos? Tai jau humoras, siekiąs per toli. Jūs manote, kad A. Paulauskas laimės Seimo nario rinkimus Panevėžyje? Ten daug tremtinių, daug žmonių, kurie gyvenime sumokėjo per didelę kainą. Ir jie labai rimtai pagalvos - galima rizikuoti ar ne? Ir ar A. Paulauskas kandidatuos po patirto fiasko Naujojoje Vilnioje? Ar palyginti aktyvus dalyvavimas šalies vidaus gyvenime netrukdo pareikšti ryškesnių užsienio politikos iniciatyvų? Ką galite pasiūlyti, be NATO, be Europos Sąjungos, be gerų ryšių su kaimyninėmis valstybėmis, mėginimų surasti rinkų lietuviškoms prekėms? Dėl ambasados Italijoje likimo man buvo pasakyta: “Visko gali būti.” Tai tik trupinėliai. Manau, kad esu visur, kur tik reikia ką nors daryti. Per tą trumpą laikotarpį pavyko užmegzti nuoširdžius santykius su visais, su kuriais teko susitikti. Partnerius labai džiugina, kad atsisakyta formalaus bendravimo, o problemos svarstomos visai kitoje, šiltesnėje, aplinkoje. Ką galima daugiau padaryti? Ar kiekvieną savaitę skristi į užsienius, fotografuotis, priiminėti paradus? Ar tai yra užsienio politika? Manau, kad savo pareigas atlieku, bet nesiruošiu užsidaryti užsienio reikalų darželyje ir laistyti užsienio valstybių gėlytes. Man sakė, kad Prezidento galios ribotos - užsienio reikalai ir krašto apsauga. O aš klausiau, kur parašyta, kad jis negali įsisukti į Lietuvos gyvenimą ir aktyviai jame dalyvauti? Aišku, per tris mėnesius kalnų nenuversi. Kasdien vis geriau užčiuopiu Lietuvos problemų pulsą, matau, kur turėsiu nukreipti visą savo energiją, ir aš dirbsiu. Seimo Pirmininkas sakė, kad Lietuva galėjo labiau padėti Latvijai. Kaip dar? Susitikau su G. Ulmaniu, kalbėjausi, siūliau savo pagalbą, jei Latvijai jos reikėtų. Bendravome labai nuoširdžiai ir jis buvo už tai labai dėkingas. Kalbėdamas su B. Jelcinu pats iškėliau Latvijos reikalą ir pasakiau, kad Latvija išpręs savo problemas. Mes, dėkui Dievui, Lietuvoje tokių problemų neturime ir savo patirtimi visada padėsime kitiems. Per rinkimų kampaniją Jums priekaištavo, kad nežinote Lietuvos realijų, smulkmenų. Pavyzdžiui, kiek kainuoja kefyras. Aš ir šiandien nežinau, nes Jūs man neleidžiate. Mielai nueičiau į parduotuvę, bet apsaugos žmonės neleidžia nueiti net poros žingsnių. Žmona į parduotuvę turi eiti viena, o aš privalau sėdėti namie. Jei nesėdėčiau, tai aštuoni sargybiniai apsuptų ir mums visiems įėjus į parduotuvę gal ir jos darbas sutriktų. Žinote, ir ilgai pragyvenęs Amerikoje, nežinojau, kiek kainavo litras pieno, duonos kepalas ar kilogramas bulvių. Ar Lietuvoje taip pavojinga gyventi, kad Jūsų net į gatvę neišleidžia? Tai va, aš Jūsų klausiu? Aš negaliu įtikinti savo apsaugos vyrų. Ką blogo esu kam nors Lietuvoje padaręs, kad mane norėtų primušti, užmušti, nušauti? Man sako: “Jūs nekalbėkite nesąmonių, čia mūsų pareiga.” Tuo kalba su apsaugos vyrais ir baigėsi. Tai ką galite veikti laisvalaikiu? Sėdžiu uždarytas gražiame kalėjime, jeigu norite žinoti. Pasitaiko laimingų išimčių - nuvažiavau pasveikinti kardinolo V. Sladkevičiaus ir sutapo, kad Pažaislyje buvo koncertas. Klausiausi su dideliu malonumu. Kartais nueinu į filharmoniją. Tai visas mano laisvalaikis, visas malonumas. Penktą valandą ryto keliuosi, valandą plaukioju baseine, paskui dirbu Prezidentūroje. Po susitikimo su Jumis vėl grįšiu į tą gražų kalėjimą. Prezidentas R. Reiganas yra sakęs, jog prastas tas valdininkas, kuris dirba po darbo. Lietuvoje mėgstama pasigirti, kad dirbama viršvalandžius. O Jūs dirbate laisvalaikiu? Aš to nedarau. Vakarais vos spėju perskaityti visus Lietuvos laikraščius, taip pat ir ”Lietuvos aidą”. Po to ateina “Panoramos” metas. Dar pažiūriu kokias nors geras rungtynes. Vienuoliktą valandą sakau ”sudie” dienelei. Penktą vėl keliuosi. O aną savaitgalį buvau Lenkijoje, šį - Sąjūdžio renginiuose. Bet aš nesiskųsdamas atlieku savo pareigas. Tik noriu, kad suprastumėte, jog tokio malonumo - praleisti laisvalaikį su žmona, sau - dar neturėjau. Tai tas aukščiausias tikslas tapti Lietuvos Prezidentu, juo tapus, nebeatrodo vien rožinis? Pirma, niekada neturėjau tikslo tapti Prezidentu. Bet jei kas tokį tikslą turi, nuoširdžiai patarčiau gerai iš anksto pagalvoti. Jūs jau apsipratote, susivokėte, kas vyksta Lietuvoje. Į ką dabar kreipsite daugiausia dėmesio? Į teisėsaugą. Kai kur tokia padėtis, kad geda sakyti, jog esame teisinė valstybė. Reikia kuo greičiau taisyti tas įstatymų klaidas. Jos padeda nusikaltėliams terorizuoti žmones. Pažanga daroma, tas tiesa. Bet dar ilgą kelią turėsime nueiti, kad užtikrintume Lietuvos žmonių saugumą. Švietimo srityje jau eisime į priekį. Čia man rūpesčių neturėtų būti. Turime susitvarkyti su mokesčių sistema, nes ta, kuria naudojamės, yra archajiška. Ir su ja toli nenueisime. Turiu tam tikrų iniciatyvų dėl žemės ūkio, nes čia daug žmonių laukia pokyčių. Mane patikino, kad tos metrinės krūvos prašymų dėl žemės grąžinimo gali išnykti daugmaž per metus. Sakiau - darom! Bet dirbti turime visi kartu. Ar pritariate, kad įstatymiškai būtų apribotos buvusių KGB kadrinių darbuotojų teisės eiti tam tikras pareigas? Iš principo taip. Norėčiau, kad taip būtų. Nors nežinau, ar tai jau pavėluota, ar ne. Tai reikėjo padaryti 1990 m. Ir šiandien tos problemos nebūtų buvę. Gal pavojingasis elementas per aštuonerius metus būtų pakankamai išryškėjęs? O gal ir ne? Mane pats faktas, kad žmogus dirbo KGB, jau atstumia. Su tokiu į mišką grybauti neičiau.


Į pietvakarius nuo Karaliaučiaus vyksta atkaklūs mūšiai. Mūsų kariuomenė tebespaudžia žiedą aplink Rytprūsių grupuotę. Per vakar dieną mūsų dalys užėmė Griunlindės, Vorvegeno, Lemkiūnų, Otėnų, Gotesgnadės, Fridrichshofo gyvenamąsias vietoves. Šiuose mūšiuose tarybiniai kariai rodo pasiaukojančio narsumo, ištvermės ir drąsos pavyzdžius. Prieš karininko Osmanevo bateriją vokiečiai kelis kartus šoko į kontrataką, tačiau vis turėjo atšokti į išeigines pozicijas. Bet štai vėjas nuo jūros atpūtė miglą. Matomumas griežtai pablogėjo. Šokusiems į dešimtąją šios dienos kontrataką hitlerininkams pavyko 60 — 70 metrų prisiartinti prie baterijos. Elisejevo, Širino ir Kukarenkos pabūklų tarnybos atmušė kontrataką. Jų pozicijų zonoje pasiliko 52 hitlerininkų lavonai. Seržantų Goropašno ir Sokolnikovo pabūklų tarnybos kelių valandų laikotarpyje atlaikė penkis stipriausius priešo artilerijos ugnies antpuolius. O kai vokiečių pėstininkai šoko į kontrataką, jie rado kietą atkirtį. Mūšio lauke pasiliko daug priešo kareivių ir karininkų lavonų. Kapitono Djačenkos tankistai pastebėjo rūpestingai užmaskuotą ilgalaikį ugnies tašką, iš kur priešas šaudė į mūsų pėstininkus. Iš pryšakio ilgalaikį ugnies tašką paimti buvo neįmanoma. Viskas aplinkui buvo apšaudoma. Panaudodamas vietovės įdubimus, leitenanto Podačino tankas privažiavo prie ilgalaikio ugnies taško iš užnugario ir iš dviejų šimtų metrų atstumo dviem pabūklo šūviais į gabalus sudaužė jojo duris. Du vokiečių karininkai ir 20 kareivių buvo užmušti, likusieji gyvi 8 hitlerininkai pasidavė į nelaisvę. Tankistas Orlovas sudegino 2 vokiečių tankus, pamušė 2 prieštankinius pabūklus, sudaužė 3 kulkosvaidžių lizdus ir išnaikino daugiau kaip 20 hitlerininkų. Karininko Kalinovskio motorizuotieji artilerijos pabūklai lydėjo puolančiuosius pėstininkus. Taikytojas Mokliukas pastebėjo krūmuose užmaskuotą prieštankinį pabūklą. Buvo paleistas iš viso tik vienas šūvis, ir priešo pabūklas išėjo iš rikiuotės. Kaimo pakraštyje motorizuotieji daliniai nuslopino minosvaidžių bateriją, bet iš namų rūsio vokiečiai tebešaudė iš automatų ir šautuvų išilgai gatvės. Mūsų motorizuotieji riedmenys privažiavo prie pat namų ir uždengė savimi ambrazūrą, iš kurios buvo šaudoma. Greitai iš rūsio išėjo 8 hitlerininkai ir pasidavė į nelaisvę. Nežiūrėdami milžiniškų nuostolių žmonėmis ir technika, hitlerininkai meta į mūšį naujus rezervus, tebetęsia įsiutusias kontratakas. Tačiau mūsų kariuomenė spaudžia priešą, vis glaudžiau ir glaudžiau suveržia apsupimo žiedą. K. Puchovas (TASS-o spec. kor.) Veikiančioji armija, kovo mėn. 1 d.


Šeštadienį Vilniuje, Profesinių sąjungų bendrijos rūmuose įvyko Lietuvos darbininkų sąjungos suvažiavimas. Apsvarstyti sajungos organizaciniai klausimai: LDS programos, įstatų, struktūros bei atributikos patvirtinimas. Lietuvos darbininkų sąjunga yra nepolitinė, visuomeninė, profsajunginė organizacija, kuri vienija savo narius socialiniams, ekonominiams, teisiniams interesams ginti ir skatinti darbininkų judėjimą. Būdama nepolitinė organizacija, būsimuosiuose rinkimuose LDS nedalyvaus, bet rems tas politines jėgas, kurios realiai gins darbininkų interesus. Suvažiavime dalyvavo Tarptautinės laisvųjų profsąjungų konfederacijos, Pasaulio darbo konfederacijos, Lenkijos nepriklausomos profsąjungos „Solidarumas” atstovai.


Darbo ministerijos tyrimai parodė, kad tie imigrantai, kurie nepažeisdami įstatymų užima laisvas darbo vietas, yra naudingi Suomijai. Jie veikiau mažina, o ne didina nedarbą. Ministerijos nuomone, Suomijos integracija į Europą nepaskatins didelio imigrantų srauto iš Europos bendrijos šalių. Kas kita - Rytų Europa. Iš čia per artimiausius 15-20 metų galima laukti 200-300 tūkstančių imigrantų. Tačiau suomiai ne tik priima imigrantus, bet ir patys nevengia ieškoti laimės svetur. 1990 metais užsienyje gyveno apie 320 tūkstančių Suomijoje gimusių piliečių. Jie turėjo daugiau kaip 305 tūkstančius vaikų, gimusių jau užsienyje. Didesnė pusė jų gyveno Švedijoje, o trečdalis - Šiaurės Amerikoje.


Didžiajai rusų tautai Šiandien lietuvių tauta, džiaugsmingai švęsdama penktąsias tarybinės santvarkos Lietuvoje metines, siunčia per savo atstovus — Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatus — brolišką sveikinimą ir giliausio dėkingumo pareiškimą didžiajai rusų tautai — amžinajai savo kaimynei ir draugei. Jau nuo seniausiųjų laikų glaudžiausi istoriniai ryšiai jungia lietuvių tautą su didžiąja rusų tauta. Kovodami petys į petį lietuviai ir rusai sutriuškino vokiškuosius grobikus Žalgirio laukuose. Lietuviai ėjo į talką rusams, kovojusiems prieš totorių jungą. Patvarūs saitai sieja lietuvių tautinę kultūrą su rusų tauta. Lietuvių šviesuomenė mokėsi didžiuosiuose Rusijos mokslo židiniuose — Petrapilio ir Maskvos universitetuose, auklėjosi didžiosios rusų kultūros įtakoje. Lietuvių tautinis atgimimas buvo stipriai veikiamas pažangiojo rusų tautos sąjūdžio, didžiųjų rusų kultūros tradicijų. Puškinas, Lermontovas, Nekrasovas buvo poezijos meno pavyzdžiai žymiesiems lietuvių tautos poetams — Maironiui, Vienažinskiui, Vaičaičiui. Iš Gerceno, Černiševskio, Saltykovo - Ščedrino lietuvių tautos patriotas Kudirka mokėsi kovoti prieš carizmą. Žymusis lietuvių dailininkas Čiurlionis savo talento pripažinimo pirmiausia susilaukė Rusijoje. Gorkis, Blokas ir Majakovskis turėjo didžiulio poveikio naujajai lietuvių literatūrai. Geriausieji rusų tautos žmonės padėjo lietuvių tautai kovoti dėl savo teisių ir laisvės. Kai lietuviams carizmo buvo uždrausta spauda, Petrapilio Mokslų Akademija išleido didžiojo lietuvių tautos poeto Donelaičio poemą „Metus“ lietuviškais rašmenimis, o Kazanės universitetas išleido didžiulius lietuvių liaudies dainų rinkinius. Kilęs Rusijoje 1905 metais revoliucinis sąjūdis padėjo lietuviams susigrąžinti spaudą ir įsivesti lietuvių kalbą į mokyklas. Rusų tauta, nuversdama carizmą ir įvykdydama Didžiąją Spalio Revoliuciją, išvadavo nuo carizmo jungo ir lietuvių tautą. Per amžius lietuviai bus už tai dėkingi didžiajai rusų tautai. Lietuvių tautą su rusų tauta jungia ilgaamžiai, patvarūs kaimyniniai santykiai, kurių nutraukti negalėjo jokie laikiniai trukdymai. Lietuva, įstodama 1940 metais į Tarybų Sąjungos tautų šeimą, vėl atnaujino tuos santykius. Didysis Tėvynės Karas, kai geriausieji lietuvių tautos sūnūs kovėsi drauge su kitų tarybinių tautų kariais prieš vokiškuosius grobikus, dar labiau sutvirtino broliškają draugystę tarp lietuvių ir rusų tautų. Rusų tauta, parodžiusi sunkiausiomis Tėvynės Karo dienomis nepalaužiamą kovos ryžtingumą, ištvermę ir didvyriškumą, sutelkusi aplink save visas tarybines tautas ir atvedusi jas į pergalę, nusipelnė didžiausios pagarbos ir meilės lietuvių tautos širdyje. Lietuvių tauta per amžius bus dėkinga didžiajai rusų tautai, padėjusiai jai kovoti prieš vokiškuosius okupantus ir apgynusiai ją nuo baisiojo sunaikinimo pavojaus. Šiandien, kai išlaisvintoji lietuvių tauta ryžtingai stojo į atstatomąjį darbą, ji susilaukia nuolatinės rusų tautos paramos. Lietuvių tauta mokosi ir mokysis iš rusų tautos, kaip reikia kurti naują tarybinę santvarką, kaip reikia įgyvendinti didžiuosius socializmo principus. Stojusi po Lenino vėliava, vedama draugo Stalino, broliškai paremiama tarybinių tautų ir pirmiausia didžiosios rusų tautos, Tarybų Lietuva greitai užgydys vokiškųjų okupantų jai padarytąsias žaizdas. Rusų tauta pasirodė esanti organizatorius ir jungėjas visų mūsų didžiosios Tėvynės tautų į vieną garbingą, nesugriaunamą Tarybinių Socialistinių Respublikų Sąjungą. Tegyvuoja didžioji rusų tauta! Tegyvuoja stalininė tarybinių tautų draugystė! Tegyvuoja visų Tarybų Sąjungos tautų didysis vadas, geriausias lietuvių tautos draugas, mūsų pasididžiavimas ir garbė, mylimasis draugas Stalinas!


Izraelio saugumo vadovai - už pasitraukimą iš Pietų Libano

Du aukšti Izraelio saugumo aparato vadovai - vidaus žvalgybos “Shin Bet” viršininkas ir “Mossad” žvalgybos direktoriaus pavaduotojas - yra už besąlygišką Izraelio armijos išvedimą iš Libano, vakar paskelbė laikraštis “Yedioth Ahronoth”. Tokią savo nuomonę jie pareiškė per praėjusią savaitę įvykusį svarbiausių Izraelio politikų ir vyriausybės narių pasitarimą, skirtą šalies politikai Libane aptarti. Nesiliaujant Irano remiamos “Hezbollah” grupuotės išpuoliams prieš Izraelio kareivius, Izraelyje kilo diskusija, ar tikslinga dislokuoti armiją vadinamojoje Pietų Libano saugumo zonoje. Anot laikraščio, kuris remiasi penkių valandų trukmės pasitarime dalyvavusiais pareigūnais, Izraelio gynybos ministras Icchakas Mordechajus vis dar yra prieš besąlygišką pasitraukimą iš Libano. Šios savaitės pradžioje jis parlamentui pareiškė, jog dauguma Izraelio armijos vadų mano, kad būtų geriausia, jei armija, nepaisydama partizanų išpuolių, liktų nuo 1985 m. jos kontroliuojamoje 15 km pločio saugumo zonoje Libano pietuose. Ši saugumo zona turi padėti Izraeliui apsaugoti savo šiaurines teritorijas nuo islamistų išpuolių. Tuo tarpu Libanas ir Sirija, kuri yra pagrindinė šios šalies globėja, reikalauja, kad Izraelio armija būtų išvesta be jokių sąlygų. Izraelio sąlygos nėra naujos? Izraelio premjeras Benjaminas Netanjahu, susilaukęs Vašingtono kritikos už tai, kad sustabdė kariuomenės išvedimą iš Vakarų kranto, pareiškė JAV valstybės sekretorei Madeleine Albright neiškėlęs palestiniečiams jokių naujų reikalavimų. Tai vakar pranešė aukštas Netanjahu patarėjas. Palestiniečių prezidentas Jasiras Arafatas teigė, jog Netanjahu sukėlė šią naują krizę, kad nuramintų konservatyviuosius kabineto narius ir sutvirtintų savo nestabilią koaliciją. Šią savaitę Netanjahu pristabdė “Žemė už saugumą” susitarimo su palestiniečiais įgyvendinimą, pareiškęs, kad Arafatas sistemingai jį pažeidžia. Izraelio vadovas sakė, jog jį tenkins tik viešas Arafato pareiškimas, kad palestiniečiai atsisako ketinimų 1999 m. gegužės mėnesį įkurti savo valstybę ir sutinka su Izraelio paleidžiamų palestiniečių kalinių atrankos kriterijais. Ketvirtadienį Albright su Netanjahu telefonu aptarė naująją krizę, kuri kilo likus vos savaitei iki Billo Clintono vizito į Artimuosius Rytus. Atvykęs JAV prezidentas stebės, kaip pradedamas įgyvendinti Vašingtone pasirašytos laikinos taikos sutarties antrasis etapas. Izraelio premjeras Albright sakė, kad Izraelio keliamos sąlygos dėl kariuomenės išvedimo yra nenaujos, pranešė premjero politikos patarėjas Davidas Bar-Ilanas. JAV valstybės departamento atstovas spaudai Jamesas Rubinas kritikavo Izraelį už tai, kad sustabdė kariuomenės išvedimą. Tačiau Bar-Ilanas paaiškino, jog nesusipratimas kilo todėl, kad kabineto sprendimas buvo interpretuojamas kaip naujos sąlygos. Anot jo, “premjeras paaiškinęs, jog tereikalauja laikytis įsipareigojimų, kurie buvo duoti jau prieš penkerius metus”. Žengtas žingsnis link bendrų Europos gynybos pajėgų Vakar Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos vadovai sutarė, jog būtina sukurti veiksmingas ir savarankiškas Europos gynybines pajėgas, nepamirštant ir įsipareigojimų NATO. Bendrame pareiškime, kuris buvo paskelbtas besibaigiant dviejų dienų viršūnių susitikimui Prancūzijoje, Didžioji Britanija ir Prancūzija pareiškė, kad Europos Sąjunga (ES) turi būtų pajėgi veikti palaikoma karinės jėgos ir pati nuspręsti, ar panaudoti savo karinį potencialą sprendžiant tarptautinius konfliktus. Londonas ir Paryžius nutarė, kad ES turi turėti atskiras nuo NATO pajėgas, kurias panaudotų tuose konfliktuose, į kuriuos aljansas yra nusprendęs nesikišti. Pareiškimas buvo paskelbtas po dvi dienas trukusių derybų tarp Didžiosios Britanijos ministro pirmininko Tony Blairo ir Prancūzijos prezidento Jacqueso Chiraco, ministro pirmininko Lionelio Jospino bei dviejų šalių gynybos ir užsienio reikalų ministrų. Šis sprendimas liudija apie naujus ryšius tarp Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos, šalims susitarus dėl bendrų Europos gynybinių pajėgų. Dar spalio mėnesį Londonas nusprendė atsisakyti savo nepritarimo “Europos gynybinio identiteto” idėjai. Žingsnis link bendrų Europos karinių pajėgų leis Europos valstybėms lengviau atsikvėpti po daugelį metų trukusių nesėkmingų bandymų užtikrinti bendrą Europos valstybių poziciją kariniuose reikaluose. Šio sprendimo tikslas yra paskatinti Europą imtis veiksmų sprendžiant regioninius konfliktus tose pasaulio šalyse, kur Vašingtonas nėra linkęs siųsti savo karių. JAV Atstovų rūmai dėl Clintono apkaltos balsuos dar iki Kalėdų Netrukus paaiškės, ar Atstovų rūmų teisės komitetas rekomenduos pradėti JAV prezidento Billo Clintono apkaltos procedūrą. Ketvirtadienį komitetui nusprendus nebetirti kaltinimų, esą Clintonas nelegaliai finansavo savo rinkimų kampaniją, dėl apkaltos turėtų būti balsuojama jau kitą savaitę. Tai reiškia, kad Atstovų rūmai dar iki Kalėdų galės balsuoti dėl teisės komiteto rekomendacijos. Komiteto pirmininkas Henry Hydeʼas ketvirtadienį oficialiai informavo Baltuosius rūmus, kad nutrauktas tyrimas, kurio metu siekta išsiaiškinti kaltinimus, esą Clintonas 1996 m. savo rinkimų kovai nelegaliai panaudojo demokratų partijai paaukotas lėšas. Taigi komitetas visą savo dėmesį dabar galės sutelkti vadinamajam Monicos Lewinsky skandalui. Komitetas tikrina, ar prezidento elgesys yra vertas apkaltos procedūros. Galutinį sprendimą dėl apkaltos ir nušalinimo nuo pareigų turės priimti JAV parlamentas. Beje, teisės komitetas tik antradienį respublikonų daugumos balsais nusprendė į tyrimą įtraukti rinkimų kovos finansavimo klausimą. Jo dabar buvo atsisakyta susipažinus su slaptais dokumentais, kuriuos tirdama šią bylą surinko JAV teisingumo ministerija. Anot respublikonų, nebuvo rasta jokios informacijos, kuri leistų pateikti Clintonui rimtus kaltinimus. Komiteto atstovė ketvirtadienio vakarą pareiškė, jog turima “rimtos ir svarbios informacijos”, kuri galėtų pateisinti tolesnį šio klausimo tyrimą, tačiau jis esąs toks sudėtingas, kad dabar tam nėra laiko. Būsimasis Atstovų rūmų spikeris Robertas Livingstonas ketvirtadienį pareiškė norįs, kad prezidento apkaltos klausimas būtų išspręstas iki šių metų pabaigos. Gruodžio 8 d. Baltieji rūmai teisės komitete atsakys į kaltinimus ir pateiks savo argumentus. Tą pačią dieną ir galbūt gruodžio 9 d. demokratų ir respublikonų paskirti advokatai pateiks apibendrintą skandalo tyrimo medžiagą. Gruodžio 10, 11 ir galbūt 12 d. teisės komitetas svarstys oficialius kaltinimus Clintonui. Anot Livingstono, jei teisės komitetas greitai baigs savo darbą, tai Atstovų rūmai dėl apkaltos galėtų balsuoti jau gruodžio 14 d. Jei Atstovų rūmai pritartų apkaltai, tam dviejų trečdalių balsų dauguma dar turėtų pritarti ir Senatas.


LONDONAS, rugpiūčio 6 d. (TASS-ELTA). Spaudos pranešimais, du Anglijos karinių jūrų pajėgų lėktuvnešiai „Tisies“ ir „Bulvark“ išplaukė iš Portsmuto į Viduržemio jūrą. Lėktuvnešyje „Tisies“, be lėktuvų, yra speciali aviadesantinė brigada. Reuterio agentūra, pasiremdama Anglijos karinės ministerijos pareiškimu, teigia, kad lėktuvnešiai siunčiami kaip „atsargumo priemonė Anglijos pozicijoms užtikrinti rytinėje Viduržemio jūros dalyje“. Dauguma laikraščių šį žingsnį nušviečia kaip spaudimo priemonę Egipto vyriausybei Sueco kanalo klausimu. Daugelis buržuazinių spaudos organų toliau užsipuola Egiptą ir grasina jam, siekdami dirbtinai sustiprinti nervingumo atmosferą Sueco kanalo nacionalizavimo klausimu ir atitraukti visuomenės dėmesį nuo to fakto, kad iš tikrųjų nėra jokios grėsmės laivybos kanalu laisvei. Tačiau kai kurie įtakingi laikraščiai smerkia šią propagandinę kampaniją. „Mančester Gardian“ rašo, kad nieku nepateisinti smurto veiksmai prieš Egiptą būtų agresijos aktas ir tik sukeltų sunkius padarinius Anglijai. Laikraštis primena, kad Suvienytųjų Nacijų Organizacijos įstatai draudžia griebtis jėgos tarptautiniams nesutarimams sureguliuoti.


Laikraštis „Friheten” praneša, kad vakar Oslo mieste įvyko Norvegijos Komunistų partijos Centro komiteto plenumas, kuriame buvo išrinkti partijos vadovaujančiųjų organų nariai. Į CK sekretoriatą išrinkti: Emilis Levlienas (partijos pirmininkas), Justas Lip ė, Ivaras Li, Arnė Petersenas, Henris Hofas, Reidaras Larsenas, Jorgenas Fugtas, Arnė Jorgensenas, Rolfas Netumas, Vilis Amundsenas, Kirstenas Berntsenas, Halvoras Serumas ir Čarlzas Jensenas. Plenumas išrinko Justą Lipę partijos pirmininko pavaduotoju ir sekretoriumi politiniams klausimams. Be jo sekretoriais išrinkti: Reidaras Larsenas, Ivaras Li ir Arnė Jorgensenas. Partijos centrinio organo „Friheten” redaktoriumi vėl išrinktas Jorgenas Fugtas.


Tautų Sąjungos nusiginklavimo komisijoj tęsiant debatus dėl rusų pasiūlymų olandų delegatas Rutgers pareiškė, kad rusų siūlomam konvencijos projekte stinga nuostatų taikingai tarptautiniams konfliktams likviduoti. Tai esąs didelis trūkumas, rodąs, kad Sovietų pasiūlymai labai nepilni. Švedų delegatas Henings pareikalavo, kad neatidėliojant būtų padarytas pirmas žingsnis ginklavimosi suvaržymo kryptimi ir dabar esančio saugumo pagrindais. Tas žingsnis jau pats savaime pakeltų visuotinį saugumą. Rusų projektą Henings taip pat laiko tuo tarpu neįvykdomu. Jungtinių Amerikos Valstybių atstovas ambasadorius Gibson taip pat atmetė rusų projektą ir pažymėjo, kad Kelloggo pasiūlymai sudaryti tarptautinį paktą vengti karui, kaip tautų politikos įrankiui, tuo tarpu būtų geriausia priemonė pasaulio taikai patikrinti. Lenkų atstovas Sokalis taip pat pažymėjo rusų pasiūlymų nepraktiškumą ir pareikalavo, kad Tautų Sąjungos nusiginklavimo darbai būtų tęsiami toliau ligšioliniais pagrindais. Belgų delegatas Rellin Jacquemyns pasiūlė atmesti rusų pasiūlymus, kadangi jie sudaro sabotažą prieš Tautų Sajungos siekimą prieiti prie nusiginklavimo progresyviškai varžant ginklavimąsi. Pietųslavų atstovas Marinkovič pareiškė, kad Litvinovo pasiūlymai netinką nusiginklavimo siekimams ir taikos patikrinimui pastūmėti priekin. Marinkovič kreipėsi į Sovietų delegaciją, ragindamas ją dalyvauti nusiginklavimo komisijos darbuose ligšioliniais principais. Graikų delegatas Politis pasiūlė, kad rusų konvencijos projektas būtų pasiųstas vyriausybėms su juo susipažinti ir kad jis kartu su pereitais metais sudarytu tarptautiniu progresyvinio ginklavimosi sumažinimo sutarties projektu būtų svarstomas kitam komisijos posėdy. Litvinovas atsakys į jo patiekto projekto kritiką kovo 22 d. posėdy.


Čia paskelbtas VDR vyriausybės pareiškimas dėl nesiliaujančių provokacijų iš Vakarų Berlyno. Pareiškime, be kita ko, sakoma: Vokietijos Demokratinės Respublikos Vyriausybė priversta dar kartą kuo rimčiausiai atkreipti dėmesį į padažnėjusias provokacijas ir ginkluotus užpuolimus, iš anksto paruošiamus ir vykdomus VDR pasienyje iš Vakarų Berlyno. Ji pareiškia, kad šiais agresyviais aktais siekiama pavojingai padidinti įtempimą Vokietijoje bei visame pasaulyje ir sužlugdyti būtinai reikalingą savitarpio supratimą taikaus Vokietijos klausimo sureguliavimo ir padėties Vakarų Berlyne normalizavimo klausimu. Toliau VDR vyriausybė pabrėžia, kad visos šios provokacijos prieš VDR, lydimos sprogdinimų ir žudymų, daromos Bonos vyriausybės ir Vakarų Berlyno senato nurodymais. Šia proga pažymima, kad kancleris Adenaueris birželio 17 d. panaudojo Vakarų Berlyną, kuris nėra VFR dalis, arena agresyviai priešiškai propagandai prieš Vokietijos Demokratinę Respubliką, o Vakarų Berlyno burmistras Brantas tiesiog ragina griebtis naujų kruvinų provokacijų. Vokietijos Demokratinės Respublikos Vyriausybė priversta atkreipti Vakarų valstybių dėmesį į tai, kad sistemingas VDR sienos pažeidinėjimas iš Vakaru Berlyno įgavo agresyvių veiksmų pobūdi, - toliau sakoma pareiškime. Šia proga VDR vyriausybė pabrėžia, kad trys Vakarų valstybės, vis dar tebelaikančios Vakarų Berlyne okupacinį režimą, negali likti nuošaliai nuo tokių provokacijų arba laikyti savo pareiga globoti bei ginti įvairius avantiūristus iš Vakaru Vokietijos ir Vakarų Berlyno. VDR vyriausybė, toliau sakoma pareiškime, ne tik pareiškia pasaulio visuomenei savo protestą prieš šiuos agresyvius iš Vakarų Berlyno vykdomus veiksmus VDR pasienyje, bet kartu ir įspėja.


Rugsėjo 10 d. Sąjungų Namų Kolonų salėje įvyko mitingas, į kurį Maskvos darbo žmonės susirinko pareikšti savo rūstų protestą prieš Vokietijos Komunistų partijos uždraudimą. Į tą profesinių sąjungų Maskvos srities tarybos sušauktą mitingą atėjo sostinės gamyklų ir fabrikų darbininkai ir darbininkės, profsąjunginių, jaunimo ir moterų organizacijų atstovai, mokslo ir kultūros veikėjai, besimokantis jaunimas. Audringais plojimais susirinkusieji sutiko prezidiume pasirodžiusią Vokietijos Komunistų partijos delegaciją, vadovaujamą Makso Reimano. Mitingą trumpu įžanginiu žodžiu atidaro profesinių sąjungų Maskvos srities tarybos pirmininkas V. I. Krestjaninovas. Žodis suteikiamas transformatorių gamyklos šaltkalviui-surinkėjui A. G. Siročenkovui. – Tai, kas šiandien vyksta Vakarų Vokietijoje, – sako kalbėtojas, – liečia ne tik komunistus, ne tik vokiečius. Tai liečia mane, mano šeimą, tai liečia visus mus, visus tuos, kuriems likimo valia teko artimai susipažinti su vokiečių „naująja tvarka“. Tautos, daug ko išmokusios iš kartaus praeities patyrimo, labai gerai prisimena, kad fašizmo baIsumai prasidėjo netrukus po to, kai 1.933 metais buvo uždrausta Vokietijos Komunistų partija. Štai kodėl mes smerkiame gėdai Adenauerio valdžios organų pasikėsinimą į vokiečių tautos demokratines laisves. Štai kodėl mus jaudina ir kelia mūsų pasipiktinimą Bonos militaristų mėginimai susidoroti su Vokietijos Komunistų partija. Tribūnoje sostinės jaunimo atstovė – Maskvos universiteto aspirantė G. A. Golubeva. – Sunku perduoti, – sako ji, – kokį pasipiktinimą mūsų universiteto studentų tarpe sukėlė žinia apie Bonos valdžios organų savivaliavimą, nukreiptą prieš taiką ir demokratiją. Kompartijos uždraudimas dabar – naujas reakcijos puolimas prieš Vakarų Vokietijos darbo žmonių demokratines teises. Iš pradžių jie uždraudė Vokietijos – Tarybų Sąjungos draugystės draugiją, po to – Laisvojo Vokietijos jaunimo sąjungą. Tūkstančiai dorų jaunų vokiečių, kovojančių už taiką, už laisvą demokratinę Vokietiją, priversti slapstytis nuo vyriausybės persekiojimų. – Vokiečių tautos ateitis, jos jaunimo ateitis, – pareiškia kalbėtoja, – dabar priklauso nuo Vokietijos darbo žmonių. Mes raginame Vakarų Vokietijos jaunimą neleisti fašizmui atgimti. Mes tikime, kad Vokietijos Komunistų partija gyvuos. Maskvos moterų vardu kalba L. T. Kosmodemjanskaja. Vardu tarybinių motinų, kurių dukterys ir sūnūs paaukojo savo jaunąsias gyvybes kovoje prieš fašizmą, L. T. Kosmodemjanskaja ragina susirinkusius pakelti rūstų protesto balsą prieš Vokietijos kompartijos uždraudimą. Kalba rašytojas K. A. Fedinas. Reikia atminti istorijos pamokas, — pareiškia jis. – Reikia galvoti apie tai, kas gali įvykti, jeigu Bonos konstitucijos valstybinė vėliava kažkuriuo momentu taip pat staiga nusmuks nuo vėliavos stiebo, kaip savo metu nusmuko Veimaro konstitucijos vėliava. Reikia atminti, kas gali įvykti, jeigu vaikinai su svastika ant rankovių vėl špaleriais išsirikiuos prieš Vakarų Vokietijos rinkimines dėžes. Mitinge, susirinkusiųjų karštai sutiktas, pasakė kalbą Vokietijos Komunistų partijos valdybos pirmasis sekretorius Maksas Reimanas, papasakojęs apie padėtį šalyje. Mitingo dalyviai vieningai priėmė rezoliuciją, kurioje sakoma: „Maskvos miesto darbo žmonės, susirinkę į protesto mitingą ryšium su Vokietijos kompartijos veiklos uždraudimu, smerkia Vakarų Vokietijos valdžios organų nutarimą paskelbti už įstatymo ribų šlovingąją Vokietijos Komunistų partiją. Tai - savivalės ir puolimo prieš taikingąsias ir demokratines Vakarų Vokietijos jėgas aktas, grasinimas taikai ir demokratijai. Prijungdami savo balsą prie pasaulio demokratinės visuomenės protesto, mitingo dalyviai išreiškia pasipiktinimą tuo antiliaudiniu aktu ir ragina Vokietijos Federatyvinės Respublikos darbo žmones, visus, kuriems brangios demokratinės laisvės ir teisės, kurie nenori, kad atgimtų fašizmas ir kiltų naujas karas, ryžtingai stoti prieš Vakarų Vokietijos reakcijos žygį, nukreiptą, prieš priešakinius vokiečių tautos atstovus, kovojančius už taiką, demokratiją ir socializmą. Tegyvuoja visų šalių darbininkų klasės ir visų pirma Vokietijos darbininkų veiksmų vienybė! Tegyvuoja Vokietijos Komunistų partija!“


TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko pirmojo pavaduotojo A. I. Mikojano viešėjimas Kabule

KABULAS, kovo 22 d. (TASS). Vakar TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko pirmasis pavaduotojas A. I. Mikojanas ir Uzbekijos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo pirmininkas S. R. Rašidovas susitiko su Afganistano ministru pirmininku Muchamedu Daudu, ministro pirmininko pavaduotoju ir užsienio reikalų ministru Muchamedu Naimu ir kitais Afganistano vyriausybės nariais. Per pasikalbėjimą, kuris vyko draugiškoje ir nuoširdžioje atmosferoje, buvo paliesti abi valstybes dominantieji klausimai. Po pasikalbėjimo Muchamedas Daudas surengė A. I. Mikojano garbei priėmimą. Vakare TSRS ambasadorius Afganistane M. V. Degtiaris surengė pietus A. I. Mikojano garbei. Pietuose, be drg. A. I. Mikojano, dalyvavo Afganistano vyriausybės nariai ir lydintieji A. I. Mikojaną asmenys bei Tarybinės ambasados Kabule patarėjas I. S. Spickis ir prekybinis patarėjas M. D. Lizinas.


JAV protestantų, katalikų ir žydų lyderiai paragino vyriausybę sukurti mechanizmą prievartai Bosnijoje ir Somalyje nutraukti. Trijų religinių grupių lyderiai paragino prezidentą Dž.Bušą panaudoti civiliams gyventojams gelbėti visas morališkai pateisinamas priemones maistui, medikamentams į šiuos rajonus atgabenti.


Norėjo skristi su Bokanovskiu. „Journal“ praneša, kad kartu su žuvusiu prekybos ministeriu Bokanovskiu norėjo skristi ir prancūzų užsienių reikalų ministeriu Briandas, kurį nuo tos kelionės atkalbėjo ministeris pirmininkas Poincaré. Bokanovskį kaip pramonės ir prekybos ministerį pavaduos Queuille, o kaip aviacijos ministerį - Leygues. Ryšy su tragiškąja Bokanovskio mirtimi, prancūzų delegacija Zenevoj nutarė susilaikyti nuo bet kurių priėmimų.


JAV kongreso narių pasisakymai prieš antitarybinę propagandą

Trys žymūs demokratų partijos veikėjai ir vienas respublikonų partijos veikėjas, kalbėdami atstovų rūmuose diskusijų dėl Breton-Vudzo konferencijoje padarytųjų pasiūlymų metu, atžymėjo Tarybų Sąjungos laimėjimus ir pasmerkė antitarybinę propagandą. Atstovų rūmų įstatymų projektų komisijos pirmininkas demokratas Sebetas (nuo Ilinoiso štato), atsakydamas į izoliacionistų prasimanymus apie tai, kad Tarybų Sąjunga reikiamai nedalyvaujanti tarptautiniame valiutiniame fonde, pareiškė, jog izoliacionistai, mėginantieji sukelti trynimąsi tarp Tarybų Sąjungos ir Jungtinių Valstybių, paniekina gyvybinius Jungtinių Valstybių interesus. Sebetas pareiškė: „Aš manau, kad jeigu izoliacionistai atsižvelgtų į šalies interesus, tai jie liautųsi kritikavę Rusiją“. Atstovų rūmų narys demokratas Petmenas (nuo Teksaso štato), atsakydamas į reakcinio atstovų rūmų nario respublikonų atstovo Semnerio (nuo Ilinoiso štato) antitarybinius šmeižtus, pareiškė: „Aš nenoriu eiti į bet kurią kovą prieš Rusiją, turėdamas galvoje, ką ji padarė praeityje visam pasauliui, o taip pat ir Jungtinėms Valstybėms, išgelbėti“. Petmenas apgailestavo, kad kasdien daromi pareiškimai, siekiantieji sukelti nesantaiką ir skilimą dviejų didžiųjų sąjungininkų tarpe. Atstovų rūmų nario demokrato Autlendo (nuo Kalifornijos štato) pareiškimu, priešiška kritika Tarybų Sąjungos adresu spaudoje, per radiją ir t. t., daro didžiausią žalą visuotinio saugumo organizavimui. Atstovų rūmų narys respublikonas Bolduinas (nuo Nju-Jorko) taip pat pasmerkė įvairius pareiškimus, siekiančius, sukelti priešišką nusistatymą Tarybų Sąjungos atžvilgiu. Jis pareiškė, kad tokie pareiškimai „yra Amerikos ir Amerikos jaunimo interesų išdavimas“. Bolduinas pasakė, kad žmonės, stojantieji prieš tarptautinę vienybę, dirba nepaprastai juodą darbą. „Kiekvieną kartą, — pridūrė jis, — kai kildavo pasaulinis karas, į Rusiją buvo įsiveržiama. Aš netikiu, kad dabar būtų bet kurių šansų tam, jog Rusija nori įsiveržti į Europą, ir aš, kaipo amerikietis, esu pasiryžęs bendradarbiauti su Rusija visuotinei taikai užtikrinti. Kiekvienas, kuris turi vaikų, galvoja taip pat“.


Helmutas Kolis - DEŠIMT METŲ PRIE VALSTYBĖS VAIRO

Kai 1982 metų spalio pirmąją Helmutas Kolis iš socialdemokrato Helmuto Šmito perėmė federalinio kanclerio postą, niekas nemanė, kad jis sugebės taip ilgai jame išsilaikyti. Rinkimų kovoje įveikti savo pirmtaką H. Koliui nepavyko. Jam padėjo laisvieji demokratai - liberalai, išėję iš vyriausybės koalicijos ir pradėję bendradarbiauti su Krikščionių demokratų sąjunga. To meto spaudoje H. Kolis buvo laikomas ribotu ir gan negabiu provincijos politiku, karikatūristai vaizduodavo jį kaip didžiulę kriaušę. Sklandė visokiausios linksmos istorijos apie jo kalbų mokėjimą. Pavyzdžiui, pasakojama, kad pirmojo vizito į Vašingtoną metu jis paklausė Reiganą: „Mr. President, can i say you to you? ”. Nerašoma tik, ką į tai atsakė Reiganas. Tačiau greitai H. Kolis pasiekė, kad jį gerbtų ne tik šalininkai, bet ir priešininkai. 1983 m. kovo mėnesį rinkimuose jis nugalėjo socialdemokratų kandidatą Hansą Jocheną Fogelį. Savo partijoje jis sugebėjo pašalinti pavojingiausius konkurentus - Kurtą Bydenkopfą ir Heinerį Geislerį. Griuvus Berlyno sienai 1989 metų lapkričio mėnesį, H. Koliui atsirado gera proga parodyti, ko jis vertas. Jis greičiau už kitus politikus suvokė, kad atsirado unikali galimybė suvienyti Vokietiją. Jis pats sako, kad, ką reikia daryti, supratęs tuomet, kai šimtatūkstantinė minia Drezdene ji sutiko šūkiais „Helmut, Helmut! ”, „Vokietija - viena tėvynė! ” Praėjo nepilni metai, ir Vokietija susivienijo. H. Kolis pasiekė didžiausią savo gyvenimo tikslą. Tačiau kaip padaryti Vakarų ir Rytų vokiečius vieninga tauta su vienodomis teisėmis ir pareigomis - šito jis nežino. Jis nepakankamai įvertino, kaip sunku bus pertvarkyti Rytų Vokietijos infrastruktūrą ir ekonomiką. Žodžiu, vidaus politikoje H. Kolis nesublizgėjo, ir jo autoritetas pradėjo blankti. Iš kur paimti milžiniškų lėšų, reikalingų Rytų Vokietijos ūkiui pertvarkyti? Išspręsti šį uždavinį neįmanoma be kitų partijų paramos, ir jau pradedama kalbėti apie krikščionių demokratų ir socialdemokratų didžiąją koaliciją. Tačiau socialdemokratų partijos pirmininkas Bjornas Engholmas sako, kad, kol neįvyks nauji rinkimai į bundestagą, negali būti didžiosios koalicijos. O rinkimų pirma laiko Kolis nenori, nes aišku, kad po jų krikščionių demokratų pozicijos bundestage susilpnės. Taigi, atrodo, didžiosios koalicijos iki rinkimų 1994 metų rudenį nebus. Nors vidaus politikoje H. Koliui sekasi ne per geriausiai, tarptautinėje sferoje jo planai labai dideli. H. Kolis buvo vienas iš Mastrichto sutarties dėl Europos politinės ir ekonominės unijos iniciatorių ir rėmėjų. Artimiausi mėnesiai parodys, ar ši sutartis bus antroji jo karjeros viršūnė, ar nesėkmė, padedanti tašką jo ilgo politinio gyvenimo istorijoje.


Radio žiniomis, liberalų vadas Lloyd George žadąs atsisakyti nuo žurnalizmo. Jis norįs visą laiką pavęsti liberalų partijos reorganizavimui. Už savo straipsnius laikraščiuos ir žurnaluos Lloyd George esąs gavęs 215.000 svarų sterlingų.


Į Maskvą atvyko Lenkijos Liaudies Respublikos seimo delegacija

Šiandien į Maskvą TSRS Aukščiausiosios Tarybos kvietimu atvyko Lenkijos Liaudies Respublikos seimo delegacija, kuriai vadovauja seimo maršalas Česlavas Vycechas. Šeremetjevo aerodrome delegaciją pasitiko TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininko pavaduotojas J. Paleckis, TSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių Tarybos pirmininkas J. Peivė, TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatai ir kiti oficialūs asmenys. Sutinkančiųjų tarpe — Lenkijos Liaudies Respublikos ambasadorius Maskvoje Boleslavas Jaščiukas ir diplomatinis ambasados korpusas. J. Peivė ir Česlavas Vycechas aerodrome pasakė kalbas. Šiandien į Maskvą TSRS Aukščiausiosios Tarybos kvietimu atvyko Lenkijos Liaudies Respublikos seimo delegacija, kuriai vadovauja seimo maršalas Česlavas Vycechas. Šeremetjevo aerodrome delegaciją pasitiko TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininko pavaduotojas J. Paleckis, TSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių Tarybos pirmininkas J. Peivė, TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatai ir kiti oficialūs asmenys. Sutinkančiųjų tarpe — Lenkijos Liaudies Respublikos ambasadorius Maskvoje Boleslavas Jaščiukas ir diplomatinis ambasados korpusas. J. Peivė ir Česlavas Vycechas aerodrome pasakė kalbas.


JAV pradeda branduolinius bandymus atmosferoje

VAŠINGTONAS. III. 3. (TASS-ELTA). JAV prezidentas Kenedis, kalbėdamas per televiziją ir radiją, pareiškė, kad Jungtinės Valstijos balandžio mėnesio pabaigoje pradės branduolinio ginklo bandymų seriją atmosferoje. Kenedis pareiškė, kad šie bandymai bus vykdyti viršum Ramiojo vandenyno ir truks 2–3 mėnesius. Didele JAV prezidento kalba buvo mėginama pateisinti šią agresyvią akciją. Kenedis pažadėjo padaryti viską, kas galima, kad iki minimumo būtų sumažinta žalinga radioaktyvių nuosėdų nuo branduolinių sprogimų atmosferoje įtaka. Kenedis pareiškė, kad surengti seriją branduolinių bandymų atmosferoje esą, reikalaują JAV nacionalinio saugumo interesai. Iškreiptai nurodęs Vakarų ir Rytų derybų nusiginklavimo klausimu ir, konkrečiai, derybų dėl branduolinių bandymų uždraudimo istoriją, Kenedis suvertė Tarybų Sąjungai kaltę, kad nebuvo susitarta dėl branduolinio ginklo bandymų uždraudimo. Prezidentas pareiškė, jog Tarybų Sąjungos laimėjimai gaminant branduolinį ginklą „verčia“ Jungtines Valstijas bandyti savo branduolinį ginklą, kad „būtų galima išlikti po bet kurios staigios atakos ir kirsti triuškinamą smūgį atakavusiems“. Savo kalboje Kenedis taip pat pareiškė, kad, jeigu Tarybų Sąjunga sutiks priimti bendrą Anglijos–Amerikos pasiūlymą sudaryti sutartį dėl branduolinių bandymų uždraudimo ir jeigu tokia sutartis bus pasirašyta bei įsigalios iki balandžio mėnesio pabaigos, tai Jungtinės Valstijos nepradės bandyti branduolinio ginklo atmosferoje. Šiuo atveju Kenedis niekuo nerizikavo, gerai žinodamas, kad Tarybų Sąjunga atmeta JAV ir Anglijos siūlomą inspekcijos sistemą, kaip visiškai nepriimtiną. Prezidentas pridūrė, kad, jeigu Tarybų Sąjunga priims Anglijos–Amerikos projektą, jis ir Anglijos ministras pirmininkas Makmilanas „laikys esant tinkama susitikti su N. Chruščiovu Ženevoje, kad būtų galima pasirašyti galutinai paruoštą paktą“. Paskelbęs, jog nutarta vykdyti seriją branduolinių sprogdinimų atmosferoje, JAV prezidentas palaikė reikalinga kalbėti apie tai, jog jis ir jo vyriausybė siekia, kad nusiginklavimo derybos būtų sėkmingos. Kenedis pažadėjo, kad Jungtinės Valstijos 18kos valstybių nusiginklavimo komitete, kuris savo darbą pradeda Ženevoje kovo 14 d., pasiūlys seriją nusiginklavimo planų, kuriuos prezidentas pavadino „pagrindinio taikos siekimo“ planais. Tuo pačiu prezidentas, iš esmės, patvirtino nuomonę, kad JAV laiko nusiginklavimo komiteto darbą patogia galimybe sušvelninti neigiamą pasaulio visuomenės pažiūrą į tai, kad Jungtinės Valstijos atnaujina branduolinius bandymus.


Vakar Bendruomenių rūmuose parlamento nariai leiboristai vėl iškėlė klausimą dėl Anglijos vyriausybės pozicijos vandenilinio ginklo bandymų uždraudimo problemos atžvilgiu. Leiboristų partijos lyderis Geitskelas kreipėsi į finansų ministrą Tornikroftą, prašydamas išaiškinti Bendruomenių rūmams, kodėl Anglijos vyriausybė pasitraukė nuo pozicijos, kurią ji užėmė anksčiau, pareikšdama, kad ji yra linkusi svarstyti vandenilinio ginklo klausimą atskirai nuo visuotinio nusiginklavimo problemos. Toliau Geitskelas priminė, kad Anglijos vyriausybė vienu metu yra pareiškusi, jog ji ketina iškelti pasiūlymus apriboti branduolinio ginklo bandymus. „Kur gi tie pasiūlymai?” — paklausė Geitskelas. Ministro pirmininko vardu atsakydamas į klausimus, Tornikroftas pareiškė, kad Anglijos vyriausybė negali atsisakyti nuo šio ginklo bandymų, kol nesudarytas bendras nusiginklavimo susitarimas. Jis rėmėsi komunikatu, paskelbtu po ministro pirmininko Makmilano ir prezidento Eizenhauerio pasitarimo Bermudų salose.


PARYŽIUS, III. 1. (TASS-ELTA). Vakar čia įvyko Prancūzijos ministrų tarybos posėdis, kuriam pirmininkavo de Golis. Kaip pranešė po posėdžio ministras prie ministro pirmininko Ternuaras, posėdyje buvo svarstomos „priemonės, kurių imtasi viešajai tvarkai palaikyti“; užsienio reikalų ministras Kuvas de Miurvilis padarė pranešimą apie tarptautinę padėtį. Ternuaras pareiškė, kad už kelių dienų „atvirai susitiks“ Alžyro respublikos laikinosios vyriausybės ir Prancūzijos vyriausybės atstovai.


Ginkluoti susirėmimai Sirijos—Izraelio pasienyje

Sirijos karinės vadovybės atstovas pranešė apie eilę incidentų, įvykusių pastarosiomis dienomis Tiveriado ežero rajone. Vakar, pareiškė jis, du Izraelio kariniai kateriai įsibrovė į Sirijos teritorinius vandenis ir pradėjo šaudyti į taikų kaimą, esantį ežero pakrantėje. Per apšaudymą buvo sužeista mergaitė. Sirijos ginkluotosios pajėgos atsakomąja ugnimi privertė Izraelio laivus pasitraukti. Kaip pastebėjo Sirijos karinis atstovas, Izraelis per pastarąsias 24 valandas trečią kartą pažeidė Sirijos sieną. Kovo 15 d. du Izraelio kariniai kateriai įsibrovė į demilitarizuotus Tiveriado ežero vandenis ir apšaudė Sirijos pasienio postą Al-Chasilio kaimo rajone. Tuo pačiu metu trečiasis Izraelio kateris pradėjo šaudyti į Sirijos Al-Masaadijos kaimą, esantį ežero pakrantėje. Apšaudymo metu sužeista moteris. Sirijos kariuomenė atsakomąja ugnimi katerį nuvijo.


TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko N. A. Bulganino laiškas Jungtinių Amerikos Valstybių Prezidentui Duaitui D. Eizenhaueriui

Birželio 7 d. TSRS Nepaprastasis ir Įgaliotasis Ambasadorius Jungtinėse Amerikos Valstybėse G. N. Zarubinas aplankė Valstybės Sekretorių Dž.F. Dalesą ir įteikė jam TSR Sąjungos Ministrų Tarybos Pirmininko N. A. Bulganino Laišką Jungtinių Amerikos Valstybių Prezidentui Dualtui D. Eizenhaueriui. Žemiau spausdinamas nurodyto Laiško tekstas: „Maskva, Kremlius. 1956 metų birželio 6 d. Gerbiamasis ponas Prezidente, Aš manau, kad Jūs sutiksite su manimi, jog dabartiniu metu nusiginklavimo problema tebėra viena iš svarbiausių ir skubiausių tarptautinių problemų. Pasibaigus antrajam pasauliniam karui, kuris atnešė žmonijai nesuskaičiuojamas aukas ir milžiniškus materialinius nuostolius, mes visi buvome kupini pasiryžimo padaryti visa, kas galima, kad neleistume kilti trečiajam pasauliniam karui. Kaip tik šiuo tikslu, pasibaigus antrajam pasauliniam karui, valstybės pradėjo derybas dėl apsiginklavimo sumažinimo ir atominio ginklo uždraudimo. Deja, šios derybos iki šiol nedavė teigiamų rezultatų. Aš manau, Jūs taip pat esate tos nuomonės, kad, pasirodžius naujoms masinio naikinimo ginklo rūšims, tokioms, kaip atominis ir vandenilinis ginklas, reikalas išspręsti nusiginklavimo problemą darosi ypatingai būtinas. Man nėra reikalo dabar kalbėti apie tai smulkiau Jums, įžymiam kariniam veikėjui, buvusiam taip arti praėjusio karo įvykių. Jūs atsimenate, ponas Prezidente, kad keturių valstybių Vyriausybių Vadovų pasitarime Ženevoje, apie kurį mes išlaikėme šilčiausius atsiminimus, visi dalyviai, jų tarpe ir Jūs, Jungtinių Valstybių Vyriausybės ir liaudies vardu, išreiškė bendrą norą pašalinti karo grėsmę ir sumažinti ginklavimosi naštą. Tarybinė Vyriausybė skyrė ypatingą dėmesį apsvarstymui klausimo, kuriuo būdu būtų galima išeiti iš aklavietės, kurioj dabar yra derybos dėl nusiginklavimo. Faktai rodo, kad derybos nusiginklavimo klausimu SNO Pakomitetyje nedavė teigiamų rezultatų. Pastaruoju metu šios derybos labiausiai susikomplikavo. Faktiškai Nusiginklavimo pakomitečio veikla stabdo žengimą pirmyn šioje srityje. Tokiomis sąlygomis sunku tikėtis, kad derybos Suvienytųjų Nacijų Organizacijoje artimiausiu laiku gali duoti konkrečius rezultatus nusiginklavimo srityje. Kaip tik atsižvelgdama į šią aplinkybę. Tarybinė Vyriausybė ir nutarė naujai pažiūrėti į nusiginklavimo problemos sprendimą. Mes norėtume, kad šis Tarybinės Vyriausybės siekimas būtų teisingai suprastas. Mes giliai įsitikinome, kad šiuo metu, kai tarptautinis įtempimas yra šiek tiek sumažėjęs ir „Šaltasis karas“ grimsta į praeitį, susidarė palankesnės sąlygos ginklavimosi varžyboms nutraukti ir nusiginklavimo priemonėms įgyvendinti. Šiomis sąlygomis mes manome, kad ateityje, iki bus pasiektas tarptautinis susitarimas dėl nusiginklavimo problemos, valstybių pastangos turi būti nukreiptos į tai, kad kiekviena valstybė vykdytų konkrečias priemones apsiginklavimui sumažinti, kurias būtų galima įgyvendinti, nelaukiant, kol bus sudarytas tarptautinis susitarimas dėl nusiginklavimo. Tų priemonių įgyvendinimas, be abejo, padėtų toliau mažinti tarptautinį įtempimą, stiprinti valstybių savitarpio pasitikėjimą, o tai, savo ruožtu, sudarytų palankesnes sąlygas visaapimančiai nusiginklavimo programai įgyvendinti. Aš tikiuosi, ponas Prezidente, Jūs sutiksite, kad lemiamą reikšmę šiuo atžvilgiu turėtų didžiųjų valstybių iniciatyva, tame tarpe Tarybų Sąjungos ir Jungtinių Amerikos Valstybių, turinčių didžiausias ginkluotąsias pajėgas ir materialinius resursus. Vadovaudamasi pilnais taikos tarp tautų stiprinimo tikslais, Tarybinė Vyriausybė priėmė nutarimą imtis iniciatyvos ir įvykdyti, nelaukiant susitarimo dėl nusiginklavimo, stambų Tarybų Sąjungos ginkluotųjų pajėgų sumažinimą 1.200.000 žmonių virš įvykdyto 1955 metais ginkluotųjų pajėgų sumažinimo 640.000 žmonių. Atitinkamai bus sumažinti TSRS ginkluotųjų pajėgų apginklavimas bei kovinė technika, o taip pat Tarybų Sąjungos išlaidos kariniams reikalams pagal TSRS valstybinį biudžetą. Pagal šį nutarimą išformuojamos 63 divizijos ir atskiros brigados, tame tarpe esančios Vokietijos Demokratinės Respublikos teritorijoje 3 aviacijos divizijos ir kitos kovinės dalys - daugiau kaip 30.000 žmonių. Mes, žinoma, suprantame, kad išvedant nurodyto skaičiaus tarybinę kariuomenę iš Vokietijos neišsprendžiamas klausimas visiškai. Ši Tarybinės Vyriausybės priemonė tėra tik pirmas žingsnis. Tačiau mes vadovaujamės tuo, kad jeigu JAV, Anglijos ir Prancūzijos vyriausybės, turinčios kariuomenę Vokietijos teritorijoje, savo ruožtu taip pat imsis priemonių savo ginkluotosioms pajėgoms Vokietijoje sumažinti, tai, be abejo, paruoštų dirvą ryžtingesniems žingsniams šiuo klausimu. Mes čia turime galvoje, kad tokios keturių valstybių vyriausybių priemonės po to galėtų atvesti į susitarimą dėl smarkaus užsienio ginkluotųjų pajėgų Vokietijoje skaičiaus sumažinimo arba dėl užsienio ginkluotųjų pajėgų išvedimo iš Vokietijos teritorijos. Mano kolegos ir aš reiškiame viltį, kad Jungtinių Amerikos Valstybių Vyriausybė ir Jūs asmeniškai, ponas Prezidente, kuo atidžiausiai apsvarstysite pridedamą Tarybinės Vyriausybės gegužės 14 dienos Pareiškimą nusiginklavimo klausimu ir, savo ruožtu, įnešite prideramą indėlį į ginklavimosi varžybų nutraukimą, į tolesnį tarptautinio įtempimo mažinimą ir visuotinės taikos stiprinimą. Atitinkamus mūsų valstybių žingsnius, be abejo, paremtų ir kitos šalys, o tai duotų pradžią praktiškam nurodytos visaapimančios nusiginklavimo programos įgyvendinimui. Su nuoširdžia pagarba N. BULGANINAS Jo prakilnybei DUAITUI D. EIZENHAUERIUI Jungtinių Amerikos Valstybių Prezidentui, Vašingtonas“.