Nusiginklavimo konferencijos pirmininko šlubojo Tono Havkinso, San Francisko uoste laukė jachta, kuri, Ramiojo vandenyno bangų supama turėjo vežioti, kol susirinks išsiskirstę kuriam laikui ilsėtis konferencijos dalyviai. Gydžiusieji atskirus tos konferencijos dalyvius gydytojai daugelį iš jų rado sergančius vidurių sukietėjimu, nuolatine melancholija, galvų sopėjimu; jie turėjo užglitintus skilvius, kaip godumo nesuskaitomose vaišėse rezultatą. Po kiekvieną tokių vaišių konferencijos dalyviai nebegalėdavo nuosekliai galvoti ir nepaprastai stebėdavosi tais plepalais, kuriuos spausdindavo laikraščiai, kaip pranešimus apie konferencijos eigą. Pavyzdžiui, šiomis dienomis atsitiko taip, kad begrįžtant jiems iš vaišių tiesiai į posėdį, prie jų prikibo kažkoks profesorius iš draugijos kovai su girtybe suvažiavimo. Konferencijos posėdy profesorius gavęs žodį, įsikibęs į tribuną taip, tartum jį mėšlungis tampo, mušdamosi į krūtinę ir lankstydamosi, kaip žvirblių baidyklė per audrą tris valandas kalbėjo apie 1775 m. Strambolio ugniakalnio Liparų salose išsiveržimą. Kai po jo trijų valandų kalbos visi įsitikino, kad jis kalba ne ta tema ir nieko bendra su nusiginklavimo konferencija neturi, jį užpuolė tarnautojai, kurie, pasipriešinimo išvengimui, kalbėtoją pritrenkė ir nugabeno į policijos nuovadą asmenybei išaiškiti. Dėl to įvykio konferencijos dalyviai labai susigriaužė ir patys pajuto, kad jie diena iš dienos vis labiau kvailėja. Kad tai tiesa, jie įsitikino iš paskelbto laikraščiuose pranešimo apie konferencijos darbus, iš kurio paaiškėjo, kad vakar 15-tam konferencijos naktiniam posėdy nutarta: „26 punktas. Kadangi paaiškėjo, kad Kinų respublika dar neturi nė vieno drednouto ir šarvuoto kreiserio, nusiginklavimo konferencija nutarė: Dalyvaujančios konferencijoj valstybės turi suteikti Kinų respublikai paskolą trims metams 300 miliardų sumai, kad ji galėtų pasivyti apsiginklavimo atžvilgiu visas nusiginklavimo konferencijoj dalyvaujančias valstybes. Iš savo pusės Kinų respublika pasižada per tris metus pagal speciališką programą pastatyti 40 drednoutų, 30 šarvuočių, pasižada susprogdinti 5 turimuosius III rūšies seno tipo šarvuočius ir atiduoti Kantono uostą tarptautinei komisijai. Iš savo pusės konferencijoj dalyvaujančios valstybės nesipriešins Kinų laivyno atstovų dalyvavimui Simplono tunello statyboj … ir telefonų stoties statyboj ant Ararato kalno.“ - perskaitė šalto prakaito išpilti konferencijos dalyviai. Pirmininkas Tomas Havkins perskaitęs tokį pranešimą visiškai išsiblaivė ir pradėjo abejoti pranešimo teisingumu. Tačiau, kai jam padavė posėdžio stenogramas, jį vos nepasmaugė astma: visas 26 punktas buvo jo paties pasiūlymas, vienu balsu priimtas, su konferencijos dalyvio Vudvorto priedu. … „Tuo pačiu leidžiama negrų respublikai Liberijai pastatyti 5 nardomuosius laivus, su sąlyga, kad laivai būtu nudažyti negriškomis spalvomis“… … „Užtat nieko nuostabaus, - buvo rašoma laikraščiuose, - kad rytojaus dieną pirmininkas Tomas Havkins, drebančiu balsu, kurs labai pritiko prie jo lieso veido, konferencijos posėdy pasakė labai gražią tokią kalbą: - Negalima, ponai, neigti to fakto, kad mūsų ligšioliniai posėdžiai turėjo didelį pasisekimą ir davė gražių vaisių. Mes perskaitėm 26 pasiūlymus ir priėmėm 26 punktų nutarimą. Jūs visi žinote, kad per posėdžius nesigailėjau savo sveikatos. Bet, ponai, ypač mūsų darbas reikalauja, kad mes su savo sveikata elgtumėmės atsargiai. Nuo persidirbimo pagriūs ir jautis. Mūsų dirksniai turi pasilsėti. Užtat, mieli ponai, siūlau jums išsiskirstyti trims savaitėmis pasigauti naujų jėgų“. (Triukšmingi plojimai). - „Konferencijos narys Le Ru kaip tik tuo laiku grįžo iš restorano nešvankiam pavidale, įėjo kalbėtojų tribunon, trenkė kumščia į stalą ir suriko: „Lauk mane! Išmeskit mane iš čia!“ Po to incidento Bolivijos atstovas Chuaraze di Vega pareiškė balsuojąs prieš pono konferencijos pirmininko pasiūlymą. Jau trečią dieną konferencijos darbams prasidėjus savo vyriausybės vardu jis prašęs, kad Bolivijos respublikai būtų paliktas esamasis jos armijos skaičius, susidedas iš 12 ginkluotų vyrų, sergiančių prezidentą ir prižiūrinčių tvarkos jo rūmuose. Tuo tarpu konferencija, neatsižvelgdama į jo protestą, nutarė, kad Bolivija padidintų savo armiją nuo 12 iki 120,000 vyrų, savo nutarimą motyvuodama tuo, kad Bolivijos kaimynai, Peru ir Čili respublikos, laiko po 120,000. Pagal konferencijos nustatytą principą, kai


SNO Generalinės Asamblėjos XVII sesijoje Angola turi tapti nepriklausoma

Vakar dieniniame PLENARINIAME POSĖDYJE GENERALINĖ ASAMBLĖJA pradėjo svarstyti padėtį Angoloje. Asamblėjai pateiktas Generalinės Asamblėjos 1961 metais sudaryto pakomitečio pranešimas apie padėtį Angoloje. Iš pranešimo medžiagos matyti, kad Portugalijos vyriausybė tebemėgina ginklo jėga laikyti Angolos liaudį kolonijinėje vergovėje. Salazaro vyriausybė atmetė visas Suvienytųjų Nacijų Organizacijos rezoliucijas ir rekomendacijas, kuriomis siekiama taikiai sureguliuoti Angolos klausimą – suteikti Angolai nepriklausomybę. Pakomitetis nustatė daugybę atvejų, kai žiauriai elgiamasi su Angolos gyventojais. Daug angoliečių uždaryta kalėjimuose ir koncentracijos stovyklose. Pirmas vakar posėdyje kalbėjo Portugalijos atstovas. Bemaž dvi valandas Portugalijos delegatas pliurpė nesąmones, kaip „gera“ gyventi Angolos tautoms po Salazaro jungu. Daug delegatų, nepakęsdami ciniškos Portugalijos atstovo kalbos, tam laikui išėjo iš salės. Po to žodis buvo suteiktas pakomitečio nariui Bolivijos delegatui Salamankai. Angolos liaudies teises į nepriklausomybę ir apsisprendimą posėdyje taip pat gynė Birmos, Kambodžos, Liberijos delegatai. Jie pabrėžė, kad būtina kuo greičiau suteikti nepriklausomybę Angolos liaudžiai, kaip numatoma Generalinės Asamblėjos deklaracijoje, reikalaujančioje nepriklausomybės kolonijų šalims ir tautom


Kovo 9 d. rytiniame posėdyje Tarybų Sąjungos Komunistų partijos Centro Komiteto Plenumas toliau svarstė draugo N. Chruščiovo pranešimą „Dabartinis komunistinės statybos etapas ir partijos uždaviniai gerinti vadovavimą žemės ūkiui“. TSKP Tambovo srities komiteto pirmasis sekretorius G. Zolotuchinas savo kalboje pažymėjo, kad visa, kas pasakyta N. Chruščiovo pranešime apie tai, kaip toliau sparčiai vystyti žemės ūkį, atspindi karščiausias tarybinių žmonių mintis ir lūkesčius. Visa tam vieningai pritaria partija, visa tarybinė liaudis. Tambovo sritis, toliau kalba drg. Zolotuchinas, turi didžiulių rezervų, kad čia būtų galima gaminti ir tiekti daug grūdu, mėsos, pieno ir kitų produktų. Tačiau šie rezervai dar naudojami labai silpnai. Už tai mus pagrįstai kritikavo Centro Komitetas. Kalbėtojas pranešė, kad šiemet srities kolūkiuose ir tarybiniuose ūkiuose sudarytos realios sąlygos pagaminti 54 tūkstančius tonų mėsos (skerdienos). Kalbėdamas apie kitų žemės ūkio šakų vystymą, drg. Zolotuchinas praneša, kad revoliucinis žemdirbystės sistemos pertvarkymas, jos intensifikavimas įgalina artimiausiais metais padidinti bendrąjį grūdų derlių srityje iki 200–220 milijonų pūdų ir pašarų gamybą padidinti iki tokio masto, kad būtų galima duoti 120 centnerių mėsos (skerdienos) šimtui hektarų ariamos žemės ir 900 centnerių pieno šimtui hektarų žemės naudmenų. Šiemet bus likviduoti grynieji pūdymai, bus ryžtingai sumažinti žolių pasėliai, išplėsti žirnių, pašarinių pupų, cukrinių runkelių, žieminių kviečių pasėliai. Srities kolūkiai ir tarybiniai ūkiai nutarė šiemet padidinti kukurūzų pasėlius iki 510 tūkstančių hektarų. Kalbėtojas visiškai remia N. Chruščiovo pranešime išdėstytas konkrečias priemones, kurios pagerins vadovavimą žemės ūkiui. Dabar, sako drg. Zolotuchinas, smogtas galutinis smūgis tiems nevykusiems teoretikams, kurie nenusimanė žemės ūkyje ir jį niekino, jam skyrė asmenybės kulto laikotarpiu trečiaeilę vietą, neatsižvelgdami į jo poreikius ir reikmes. Nutarimai, kuriuos priims šis CK Plenumas, suvaidins didžiulį vaidmenį vystant žemės ūkį, atvers naujas platybes liaudies kūrybinei iniciatyvai ir energijai. Plenume svarstomi pasiūlymai kaip gerinti vadovavimą žemės ūkiui, turi nepaprastai svarbią reikšmę ir neabejotinai suvaidins didžiulį vaidmenį toliau vystant žemės ūkio gamybą, sako partijos Lvovo srities komiteto pirmasis sekretorius I. Grušeckis. Kalbėtojas pasakoja, kaip srities žemės ūkio darbuotojai naudoja gamybos rezervus. Šiemet 61,5 procento viso pasėlių ploto užims grūdinių ir grūdiniųankštinių kultūrų pasėliai. Daug dėmesio skiriama dirvos tręšimui organiniais-mineraliniais mišiniais, rūgščiųjų dirvų kalkinimui, mėšlodurpių kompostų gaminimui akademiko T. Lysenko metodu. Imamasi priemonių ariamai žemei padidinti nusausinant pelkėtas ir pernelyg drėgnas žemes. Pastaraisiais metais srityje nusausinti ir apvalyti nuo kelmų 68 tūkstančiai hektarų. Numatyta šiemet nusausinti ir įsavinti dar 45 tūkstančius hektarų. Drg. Grušeckis pasakoja apie vadovaujančių kadrų parinkimą, auklėjimą ir paskirstymą. Dabar iš 398 kolūkių pirmininkų 325 turi aukštąjį, nebaigtą aukštąjį ir vidurinį specialųjį mokslą, 175 pirmininkai yra žemės ūkio specialistai, 157 mokosi žemės ūkio aukštosiose mokyklose ir technikumuose. Didelę reikšmę toliau vystant žemės ūkį, sako kalbėtojas, turi materialinio-techninio aprūpinimo klausimai ir žemės ūkio mašinų, mineralinių trąšų, atsarginių dalių kainų sutvarkymas. Pastaraisiais metais srities kolūkiai ir tarybiniai ūkiai pradėjo gauti mažiau traktorių, kombainų bei kitų žemės ūkio mašinų ir jaučia didelį jų trūkumą. Taip pat trūksta durpių kasimo ir dirvos tręšimo durpėmis technikos. Šiuos klausimus reikia tuojau pat išspręsti. Drg. Grušeckis pateikia kelis konkrečius pasiūlymus, kaip gaminti daugiau trąšų. Srityje yra didelės žaliavų atsargos kalio trąšoms gaminti. Rekonstravus Stebniko kalio kombinatą, bus galima 1963 metais pagaminti dvigubai daugiau trąšų. Pribrendo reikalas pastatyti azotinių trąšų kombinatą, kuris gamintų trąšas iš pigios vietinės žaliavos. N. Chruščiovo pranešime Plenume pažymėti vadovavimo žemės ūkiui trūkumai, sako kalbėtojas, neigiamai atsiliepė kolūkių ir tarybinių ūkių gamybinei veiklai. Dabartinės valdymo struktūros sąlygomis visiškai nepakankamai buvo vadovaujama žemės ūkio specialistams. Drg. Grušeckis reiškia įsitikinimą, kad, pertvarkius vadovavimą žemės ūkiui, bus galima kuo greičiausiai įvykdyti TSKP XXII suvažiavimo iškeltus uždavinius toliau didinti žemės ūkio produktų gamybą. Pirmininkaujantis – TSKP CK Prezidiumo narys L. Brežnevas praneša, kad gautas pasiūlymas nutraukti diskusiją. Svarstant N. Chruščiovo pranešimą dalyvavo 51 žmogus. Plenumas nutaria nutraukti diskusiją. L. Brežnevas suteikia baigiamąjį žodį TSKP Centro Komiteto Pirmajam sekretoriui, TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkui N. Chruščiovui. Nepaprastai atidžiai visi susirinkusieji klausosi draugo N. Chruščiovo kalbos. Jo kalba ne kartą buvo pertraukta audringais plojimais. Po to Plenumo išrinktos komisijos vardu TSKP CK Žmės ūkio skyriaus vedėjas V. Poliakovas praneša, kad komisija paruošė nutarimo dėl N. Chruščiovo pranešimo projektą bei kreipimosi projektą ir pateikia juos Plenumui svarstyti. Plenumas vienbalsiai priima nutarimą dėl draugo N. Chrusčiovo pranešimo „Dabartinis komunistinės statybos etapas ir partijos uždaviniai gerinti vadovavimą žemės ūkiui“ ir TSKP Centro Komiteto kreipimąsi į kolūkiečius ir kolūkietes, tarybinių ūkių darbininkus ir darbininkes, žemės ūkio specialistus, mokslininkus, pramonės darbuotojus, į komunistus ir komjaunuolius į visus Tarybų Sąjungos darbo žmones. TSKP CK Plenumas baigė savo darbą.


Visasąjunginis pasižymėjusių įsavinant dirvonus ir plėšinius komjaunuolių ir jaunuolių sąskrydis

Dirvonų įsavintojai! Su karšta meile ir dėkingumu tuos žodžius taria tarybiniai žmonės. Prieš trejus metus Komunistų partija tėviškai išlydėjo pirmąjį jaunųjų entuziastų būrį didelio ir tauraus darbo dirbti. Pagal komjaunirno kelialapius Kazachstano, Sibiro, Uralo ir Pavolgio naujųjų žemių įsavinti nuvyko daugiau kaip 350 tūkstančių šalies jaunuolių ir merginų. Pasiaukojamas jaunimo darbas buvo labai sėkmingas. Įsavinti milijonai hektarų dirvonavusių žemių, kuriose išaugintas gausus derlius. Ir štai geriausieji iš geriausių suvažiavo į Maskvą dalyvauti Visasąjunginiame sąskrydyje, kuris vasario 28 d. prasidėjo Didžiuosiuose Kremliaus Rūmuose. Iš 1.200 delegatų — pusė apdovanota ordinais ir medaliais. Jų tarpe - 20 Socialistinio Darbo Didvyrių. Kartu su dirvonų įsavintojais į Maskvą atvyko padėjusio nuimti derlių dirvoninėse žemėse jaunimo atstovai. Dalyvauja VLKJS CK nariai, komjaunimo sričių ir kraštų komitetų bei sąjunginių respublikų LKJS Centro Komitetų pirmieji sekretoriai, Žemės ūkio, Tarybinių ūkių, Grūdinių produktų, Miestų Ir kaimų statybos ministerijų atsakingieji darbuotojai, centriniu įstaigų ir žinybų vadovai. Sąskrydžio dalyviai karštai sveikino Bulgarijos Liaudies Respublikos, Vengrijos Liaudies Respublikos, Vokietijos Demokracinės Respublikos, Kinijos Liaudies Respublikos Korėjos Liaudies Demokratinės Respublikos, Lenkijos Liaudies Respublikos, Rumunijos Liaudies Respublikos ir Čekoslovakijos Respublikos jaunimo organizacijų delegacijas. Sąskrydį atidarė VLKJS CK sekretorius A. N. Šelepinas. - Šiandien, – pasakė jis, - Kremliaus Rūmuose susirinko žmonės, atstovaujantieji tiems, kurie per praėjusius trejus metus išėjo didelę narsumo mokyklą, gyvenimo mokyklą, jaunųjų dirvonų įsavintojų atstovai. Jie atvyko čia, iškovoję didelę ir šlovingą pergalę, laimėję milžinišką puolimą prieš dirvonus. Lenino komjaunimo pasiuntiniai kartu su visais dirvoninių žemių darbo žmonėmis įrašė naują ryškų puslapį į didvyriškąjį šlovingų tarybinės liaudies darbų metraštį. Pranešimą apie dirvonų ir plėšinių įsavinimą ir tolesnius komjaunuolių bei jaunuolių uždavinius didinant grūdų gavybą padarė TSRS Žemės ūkio ministras V. V. Mackevičius. Jis kalbėjo apie didžiulį vaidmenį, kurį dirvonų įsavinimas suvaidino vystant grūdų ūkį. Per pastaruosius trejus metus grūdinių kultūrų pasėlių plotai padidėjo beveik 22 milijonais hektarų. Tai visų pirma Hirvonų ir plėšinių įsavinimo rezultatas. Bendrasis grūdų derlius 1956 metais padidėjo maždaug 20 procentų palyginti su 1955 metais !r buvo gausiausias per visą šalies istoriją. Valstybinės paruošos sudarė 3 milijardus 304 milijonus pūdų grūdų – milijardu su viršum daugiau, negu kad buvo paruošiama derlingiausiais metais. Iš viso per trejus metus įsavinta 35,5 milijono hektarų naujų žemių. Komunistų partijos ir Tarybinės vyriausybės raginimas įsavinti dirvonus susilaukė karšto atgarsio jaunųjų tarybinių patriotų širdyse. Svarbiausia, kuo nuo pirmųjų dienų pasižymėjo jaunimo darbas, sako pranešėjas, tai organizuotumas ir pasiaukojimo kupina pažiūra į darbą. Gerus rodiklius pasiekė tūkstančiai brigadininkų, kombainininkų, traktorininkų, šoferių, kitų profesijų darbininkų. 1956 metais, kai buvo išaugintas toks derlius, kad jam nuimti teko papildomai pasitelkti žmonių iš miestų, į Lenino komjaunimo kvietimą vėl atsiliepė šimtai tūkstančių jaunuolių ir merginų. Nubrėždamos dirvonų įsavinimo programą, partija ir vyriausybė siekė kuo greičiausiai padidinti prekinių grūdų išteklius šalyje per tarybinių ūkių sistemą. Gyvenimas visiškai patvirtino, kad tas kursas teisingas. Dirvonų tarybiniai ūkiai yra stambios grūdų gavybos įmonės. Vidutiniškai kiekvienam iš jų tenka po 23 tūkstančius hektarų ariamosios žemės. Tarybinių ūkių sukaupta dirvonų įsavinimo praktika patvirtino, kad kapitaliniai įdėjimai, kuriuos valstybė įdėjo į jų statybą, greit išsimoka. Naujuosiuose tarybiniuose ūkiuose ir mašinų-traktorių stotyse pastatyta daug gyvenamųjų namų, ligoninių, mokyklų, valgyklų, parduotuvių, duonos kepyklų, išvystyta prekyba. Kartu reikia pažymėti, pareiškė pranešėjas, kad yra nemažai mašinų-traktorių stočių ir tarybinių ūkių, kur statyba vyksta blogai. Pernai pasiekti pirmieji laimėjimai neduoda pagrindo nusiraminti. 1957 metai turi tapti persilaužimo metais vystant visas žemės ūkio šakas. Svarbiausias uždavinys ir šiemet lieka didinti grūdų gavybą. Norint jį išspręsti reikia: pirma, šiemet suarti grūdinėms kultūroms 4-5 milijonus hektarų naujų žemių; antra, visomis jėgomis kovoti už tolesnį derlingumo didinimą; trečia, likviduoti nuostuolius derliaus nuėmimo metu, ir ypač – atskiriniu javų derliaus nuėmimu; ketvirta, labai svarbus valstybinis uždavinys yra užtikrinti visų surinktų grūdų visišką išsaugojimą. Sąskrydžio delegatai rytiniame posėdyje taip pat išklausė RTFSR Žemės ūkio ministro P. I. Morozovo ir Kazachijos TSR Tarybinių ūkių ministro M. G. Rogineco papildomus pranešimus. Drg. Morozovas pranešė, kad per pastaruosius trejus metus respublikoje įsavinta 14,9 milijono hektarų dirvonų ir plėšinių. Pernai RTFSR kraštai, sritys ir autonominės respublikos, įsavinantieji naujas žemes, pristatė ir pardavė valstybei 1 milijardą 223 milijonus pūdų grūdų. Pranešėjas pabrėžė didelį vaidmenį. kurį komjaunuoliai ir jaunuoliai suvaidino gerinant MTS darba. 1956 metais Rusijos Federacijos mašinų-traktorių stotys pirmą kartą baigė ūkinius metus, nepereikvojusios lėšų. Tačiau greta mašinų-traktorių stočių veiklos laimėjimų yra ir stambių trūkumų. Gaunamų atlyginimo natūra tvarka grūdų savikaina aukšta, MTS neproduktyvios išlaidos dar tebėra didelės. Rusijos Federacijos kolūkiai ir mašinų-traktorių stotys turi didelę skolą liaudžiai mėsos ir pieno gavybos srityje. Dirvonus įsavinantieji kraštai ir sritys tuo tarpu dar nepatenkinamai išnaudoja savo didžiules galimybes gyvulininkystės produktams gaminti. Pranešėjas pabrėžė, kad reikia skirti didesnį dėmesį mechanizatorių buities gerinimui. Kalbėdamas sąskrydyje, Kazachijos TSR Tarybinių ūkių ministras M. G. Roginecas pareiškė: – Ardami dirvonus, augindami, nuimdami ir pristatydami valstybei grūdus, jaunieji patriotai nuveikė didelį naujųjų tarybinių ūkių ir MTS statybos, aprūpinimo vandeniu ir želdymo, plentų tiesimo darbą. Dabar tarybiniuose ūkiuose veikia 537 pilnos ir nepilnos vidurinės mokyklos, 622 radiomazgai, 268 klubai, 398 kinai, 386 vaikų darželiai bei lopšeliai ir t. t. Beveik pusė naujakurių neturėjo jokios profesijos. Dabar dauguma jų įgijo kvalifikaciją, tapo traktorininkais, kombainininkais, šoferiais, statybininkais. Daugelis jų baigia mokslą vakarinėse mokyklose, kurios įsteigtos daugumoje tarybinių ūkių. Veikia didelis technikumų, specialiųjų mokyklų ir kursų tinklas. Didinti grūdų gavybą respublikoje, kuri tapo antruoju šalies aruodu, papildomai suarti dirvonus ne mažiau kaip vieno milijono hektarų plote, visokeriopai vystyti gyvulininkystę – štai uždaviniai, iškilę respublikos žemės ūkiui, jauniesiems patriotams. Siekdami garbingai sutikti Didžiojo Spalio 40-ąsias metines, Kazachstano tarybinių ūkių darbininkai ir specialistai vysto masinį socialistinį lenktyniavimą, siekdami įvykdyti grūdų, mėsos, pieno ir vilnos pristatymo valstybei planą iki visaliaudinės šventės. Vakare sąskrydis toliau tęsė darbą Sąjungų Namų Kolonų salėje. Buvo pradėti svarstyti pagrindinis ir papildomieji pranešimai. Siaurės Kazachstano srities Bulajevo tarybinio ūkio traktorinės brigados brigadininkas Socialistinio Darbo Didvyris A. Nusinovas papasakojo, kaip 1954 metais jis ir jo draugai atvažiavo į Šiaurės Kazachstaną, kaip išvarė dirvonuose pirmąsias vagas, įveikdavo sunkumus ir trūkumus. 1953 metų pavasarį jaunimas atliko plėšiniuose pirmąją sėją, o pernai naujakuriai pristatė valstybei apie 2 milijonus pūdų grūdų. Iš Čkalovo srities į sąskrydį atvažiavo tarybinio ūkio „Tobolskij“ agronomė M. Daškova. Ji papasakojo, kaip atkakliai ir ryžtingai dirbo jaunieji plėšinių įsavintojai, siekdami gerų rezultatų. Realizavęs produkciją, ūkis gavo 27 milijonus 443 tūkstančius rublių pelno. Dabar jaunimas rūpinasi pasiruošimu pavasario sėjai. Kiek užsitęsęs derliaus nuėmimas neleido tarybinio ūkio kolektyvui suarti iš rudens daugiau žemės, todėl pavasarį jam teks suarti didžiulį plotą. Apie Celiabinsko srities plėšinių įsavintojų laimėjimus papasakojo A. Maslichovas, Socialistinio Darbo Didvyris, Bredų grūdininkystės tarybinio ūkio kombainininkas. Per trejus metus srityje dvigubai padidėjo pasėlių plotai. - Rajono laimėjimuose yra ir mano darbo, – sako kombainininkas. - 1955 metais mano agregatas „Stalinec-6”: nuėmė javus 1.200, o 1956 metais – iš 1.305 hektarų plote. Laukuose dirbdavome po 20 valandų. Maskvos miesto komjaunuolių ir jaunuolių vardu sąskrydžio dalyvius karštai pasveikino transporto ekonomikos instituto VLKJS komiteto sekretorius A. Sazonovas. - Mūsų pernykščio darbo išdava, - sako Kustanajaus srities Tenizovskio grūdininkystės tarybinio ūkio traktorininkė O. Čiub, - milijonas pūdų pristatytų valstybei grūdų ir 7 milijonai rublių pelno. Manau, kad savo darbu esame nusipelnę, kad mums būtų sudarytos geresnės gyvenimo sąlygos, toliau kalba ji. Tačiau per pastaruosius metus tarybiniame ūkyje nepastatyta nė vieno metro gyvenamojo ploto. Žiemą mes vargstame dėl blogų kelių. Reikia sutvarkyti naujakurių aprūpinimą - mūsų tarpe daug jaunavedžių, daug kūdikių, ir jiems reikalingos įvairios pramonės prekes. Blogi reikalai su jaunimo poilsiu. Tarybiniame ūkyje nėra klubo, o svarbiausia – nėra žmonių, kurie galėtų vadovauti meno saviveiklai. Kultūros ministerijai reikia pagalvoti apie tai, kad ne tik kiekviename miesto klube, bet pas mus plėšiniuose būtų tokie vadovai. Susirinkusieji ilgai trunkančiais plojimais sutiko pasirodžiusį tribūnoje Kinijos Naujademokratinės Jaunimo Sąjungos CK sekretorių Chu Ke-ši. Jis karštai pasveikino dirvonų nukariautojus Kinijos jaunimo vardu. Sąskrydžio dalyviai labai susidomėję klausėsi drg. Chu Ke-ši pasakojimo, kaip didžiosios Kinijos jaunimas prieš dvejus metus pradėjo dirvonų puolimą. Dabar tuose rajonuose dirba 200 tūkstančių jaunuolių ir merginų. Kinijoje yra dešimtys milijonų hektarų dirvonų. Paversti juos derlingais laukais – vienas Kinijos jaunimo uždavinių. VLKJS CK sekretorius V. J. Semičastnas nuoširdžiai padėkojo drg. Chu Ke-ši už šiltus žodžius Lenino komjaunimui ir paprasė perduoti brolišką sveikinimą Kinijos dirvonų nukariautojams, visam Kinijos jaunimui. Omsko srities tarybinio ūkio „Pobeda“ komjaunimo komiteto sekretorius V. Pavliukas papasakojo apie didvyriškus jaunimo darbus, apie tai, kaip gyvena ir ilsisi plėšinių įsavintojai. Jis kreipėsi į Novosibirsko srities Kremliovsko tarybinio ūkio atstovus, siūlydamas pradėti dviejų tarybinių ūkių socialistinį lenktyniavimą. Kalba Bulgarijos jaunimo atstovas Dimitrovo liaudies jaunimo sąjungos CK pirmasis sekretorius A. Dimitrovas. Sąskrydžio delegatai jį karštai sveikina. Nuo pat pirmųjų dienų, kai jūs įsavinate plėšinius, sako drg. Dimitrovas, Bulgarijos jaunimas karštai troško padėti savo broliams rusams. Praeitą rudenį naujosiose žemėse padėjo nuimti derlių 120 jaunuolių ir merginų. Bulgarijos jaunimas linki jums naujų, dar didesnių komunizmo statybos laimėjimų, sušunka, visai salei plojant, drg. Dimitrovas. Sąskrydžio dalyvius nuoširdžiai pasveikino Rumunijos Darbo jaunimo sąjungos CK sekretorius G. Petrė. Jis pranešė, kad Rumunijos jaunimo atstovai, atvažiavę į Tarybų Sąjungą nuimti derliaus, matė didvyriškus plėšinių nukariautojų darbus.. Jų pasiaukojamas tarnavimas partijai ir liaudžiai yra gyvas pavyzdys Rumunijos jaunimui. Vakariniame posėdyje taip pat kalbėjo Aktiubinsko srities Martuko MTS direktorius Socialistinio Darbo Didvyris I. P. Ponomarenko, Saratovo srities tarybinio ūkio „Komsomolskij“ traktorinės brigados brigadininkas J. Bieliajevas, V. I. Lenino vardo Visasąjunginės žemės ūkio Mokslų akademijos prezidentas P. P. Lobanovas, Kazachstano LKJS Kokčetavo srities komiteto sekretorius D. Baimukanovas, Kokčetavo srities tresto „Stepniakstroj“ Borovojės meistas V. Skrynikas, Akmolinsko srities tarybinio ūkio „Kultura“ traktorininkė T. Buldygina, Krasnojarsko krašto Partijos XX suvažiavimo vardo tarybinio ūkio traktorininkas V. Matvejevas, Karagandos srities tarybinio ūkio „Sčarbakovskij“ traktorinės brigados brigadininkas P. Bojarskis, Omsko srities tarybinio ūkio „Pobeda“ komjaunimo komiteto sekretorius V. Pavliukas. Kovo 1 d. sąskrydis dirba toliau.


Kubos užsienio reikalų ministras Raulis Roa nusiuntė JAV valstybės departamentui protesto notą prieš Amerikos kariaunos provokacijas JAV Gvantanamo karo laivyno bazės rajone. Imperialistinė JAV vyriausybė, nurodoma notoje, paverčia Gvantanamo karo laivyno bazę ardomosios veiklos, šnipinėjimo, provokacijų ir agresijos prieš kubiečių tautą centru, tuo keldama rimtą grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui. Kaip pažymima notoje, pastaruoju metu Amerikos Gvantanamo karo laivyno bazės rajone padažnėjo Amerikos kariaunos provokacijos: šaudoma į Kubos sargybos postus, mėginama skverbtis į Kubos teritoriją, padeginėjama ir vykdomi kiti diversijos aktai. Provokaciniais Amerikos kariaunos aktais Gvantanamo karo laivyno bazės rajone, pažymima notoje, siekiama išprovokuoti ginkluotą agresiją prieš Kubą. Griežtai protestuodama prieš provokacinius Amerikos kariaunos veiksmus iš Gvantanamo bazės, Kubos revoliucinė vyriausybė vėl pareiškia, kad ji tvirtai ketina pareikalauti savo laiku grąžinti Kubai šią jos nacionalinės teritorijos dalį, kurią uzurpavo Jungtinės Valstijos.


S. Paulo, Brazil. išeinantis didžiausias anglų ir ispanų kalba laikraštis „Observer“, sausio 18 d. Nr. įdėjo ilgiausią straipsnį apie Lietuvą, jos ginčą su Lenkija ir šiek tiek apie šių tautų praeitį. Prie straipsnio įdėtas ir Lietuvos žemėlapis. Kas liečia Lietuvos Lenkijos ginčą, – straipsnio autorius Wo. Kevix, pažvelgęs į praeitį, gražiai išdėsto Vilniaus svarbą Lietuvai. Jis nė neabejoja, kad šią mažą, bet kuklią, tradiciją ir savo kalbą išlaikiusią tautą (supr. Lietuvą) nuskriaudė galingesnė jos kaimynė, tačiau praeityje daug ėmusi ir likusi jai skolinga taip kaip daugelis rodančių pavyzdžių. Ponas Wo. Kevix plačiai pažindamas ir dabartinį Lietuvos padėjimą, giria genialaus p. Voldemaro politiką. Giria jis lietuvius emigrantus, kurie Brazilijos focendose taip gražiai dainuoja, neužmiršta tėviškės ir visuomet didžiuojasi ja. „Verta ir tikrai verta, kad tokios mažos tautos, nesuteršusios savo praeities ir pilnos pilietiškos dorovės, galėtų laisvai kvėpuoti. Mažoji Lithuania dar nemirė!“ – kalba straipsnio autorius pabaigoje ir dar primena greitu laiku įvykstančias Lietuvos 10 metų nepriklausomybės sukaktuves. Tie 10 metų Lietuvai buvę ir liūdni ir džiaugsmingi. „Šia proga, – sako p. Kevix, – įdėsime apie Lietuvos transportą bei importą, taipgi vaizdų ir paveikslų iš Lietuvos sostinės Kauno, kuriame dabar yra apie 900.000 gyv.“ (Matyt, mažas apsirikimas! P.).


Penktadienį spaudos konferencijų surengė Lietuvos krikščionių demokratų sąjunga, kurios atstovai save paprastai vadina nuosaikiaisiais krikščionimis. Su žurnalistais susitiko V.Petkus, dr.K.Bobelis (KDS atstovas išeivijoje), A.Žilinskas, V.Girdzijauskas ir kiti. V.Petkus papasakojo, kad KDS - tai plačiosios katalikybės judėjimas, turintis Lietuvoje senas tradicijas. Prieš karą tokių pažiūrų žmonės būrėsi apie J.Keliuočio leidžiamą žurnalą „Naujoji Romuva” bei V.Mykolaičio-Putino žurnalą „Židinys”. Neokatolicizmo srityje pirmuosius žingsnius žengė A.Maceina, J.Grinius, B.Brazdžionis ir daugelis kitų intelektualų. Nuosaikieji krikščionys siekia patraukti savo pusėn ne vien krikščioniškų pažiūrų žmones, todėl jų principinė nuostata - santarvė ir tolerancija. Griežtai neigiamas bet koks žmonių rūšiavimas į teisiuosius ir kaltus, raudonus ir juodus. Su visais ieškoma bendros kalbos, sutarimo, vengiant klijuoti etiketes, įžeidinėti, niekinti ir žeminti. Kaip tik dėl to išsiskyrė Krikščionių demokratų partijos ir KDS keliai. A.Žilinskas pabrėžė, kad „mes plačiai suprantame krikščioniškasias vertybes, o KDP būdingas klerikalizmas, t.y. nepakantumas savo oponentams. Tuo mes ir skiriamės nuo jų”. Pagrindinis KDP tikslas - kova su komunizmu, - pridūrė jis. KDS daugiau rūpinasi naujos Lietuvos kūrimu. Nuosaikieji krikščionys neturi griežtos organizacijos ar fiksuotos narystės. Vadovaujamasi Antrojo Vatikano susirinkimo nutarimu, kuris skelbia, jog bažnyčia nėra susijusi su kokiu nors politiniu judėjimu ar socialine doktrina. Krikščionys turi teisę jungtis su nekrikščioniškomis politinėmis organizacijomis, bet privalo visur ir visada išlikti krikščionys, neišduoti savo principų. Todėl rinkimuose KDS nariai turėjo pasirinkimo ir veiksmų laisvę. Daugiausia jų balotiruosis bendrame sąraše su jaunalietuviais, bet kai kurie - L.Dambrauskas ir J.Antanaitis - rinkimuose atstovaus LSDP blokui. Tai neprieštarauja KDS dvasiai. Spaudos konferencijoje dr.K.Bobelis aštriai iškelė Lietuvos ir išeivijos santykių klausimą. Išeiviai, pasak jo, šiandien yra eliminuojami iš tautos gyvenimo, jie jaučiasi atstumti kaip senais laikais, kai būdavo „persona non grata” bolševikams. Pirmojo laisvos Lietuvos Seimo rinkimuose turėjo gauti teisę dalyvauti visi lietuviai, kad ir kur jie gyventų. „Paukščiai sugrįžta namo ir kiekvienas lietuvis turėjo gauti teisę parskristi į gimtajį lizdą”. Negalėjo būti jokio sėslumo cenzo pirmiesiems Seimo rinkimams. Vėliau lemtų jau visų lietuvių išrinkto Seimo sprendimai. V.Petkus pritarė savo kolegai ir pasiūlė visus lietuvius, kurių du trečdaliai gyvena Lietuvoje, vienas - už jos ribų, laikyti viena didele šeima. Tuomet atpultų kaip nereikalingi visi pilietybės, sėslumo cenzo ir panašūs klausimai.


Tarybų Sąjungos delegacija atvyko į Ženevą

Į Ženevą dalyvauti 18kos valstybių nusiginklavimo komiteto darbe atvyko TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko. Kartu su juo atvyko TSRS užsienio reikalų ministro pavaduotojai V. Zorinas ir V. Semionovas, taip pat delegacijos ekspertai ir patarėjai. Ženevos aerodrome A. Gromyko padarė pareiškimą. 18-kos valstybių komitetas, pasakė jis, turi svarstyti ir spręsti problemas, kurių reikšmę ir svarbumą visos žmonijos ateičiai sunku pervertinti. Reikia, negaištant laiko, mobilizuoti visas tautų jėgas ir sustabdyti smarkų ginklavimosi lavinos augimą, apsaugoti tautas nuo rūstaus raketinio-branduolinio karo pavojaus. Dabar jau visų pripažinta, kad visuotinis ir visiškas nusiginklavimas – radikalus kelias į tvirtą taiką pasaulyje, karų pašalinimą iš visuomenės gyvenimo. Norėtume tikėtis, toliau kalbėjo ministras, kad visos komitete atstovaujamos valstybės įsisąmonins atsakomybę už tai, kad būtų išspręsta svarbiausia problema, kuri kada nors buvo iškilusi žmonijai – problema, kaip ją išgelbėti nuo ginklavimosi varžybų ir nuo naujos karinės katastrofos grėsmės. Tarybų Sąjungos vyriausybė yra įsitikinusi: jeigu valstybės, pirmiausia didžiosios valstybės, tiek pat domėtųsi nusiginklavimu, kiek šiandien didžiųjų valstybių politikai ir generaliniai štabai domisi masinio žmonių naikinimo priemonių gamyba, tai šio didžio reikalo sėkmė būtų užtikrinta. Tarybų Sąjungos atstovai, baigdamas pabrėžė A. Gromyko, padarys visa, kas įmanoma, visa, kas nuo jų priklauso, kad komiteto darbe būtų pasiekti teigiami rezultatai. Tautos tikisi, kad ir visi kiti derybų dalyviai taip pat parodys gerą valią ir siekimą susitarti. TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko Tarybų Sąjungos vardu ir Tarybų Sąjungos delegacijos 18-kos valstybių nusiginklavimo komiteto pasitarime vardu palinkėjo sėkmės šveicarų tautai, Ženevos miesto gyventojams ir jo valdžiai.


Pasklidus žiniai, kad kriminalinė policija suėmė vieną šaulių sąjungos tarnautoją, kuris šnipinėjęs Lenkijos naudai, jautresnioji mūsų visuomenė kiek subruzdo. Kaip tokiais atvejais dažnai atsitinka, gandų mėgėjai ėmė iš adatų vežimus skaldyti ir kalbėti apie kažin kokią susektą slaptą šnipų ir išdavikų organizaciją, kurion esą buvę prisidėję net keletas garbingesnių asmenų. Tie gandai, matyt, pasiekė ir vieno kito užsienių laikraščių korespondento ausis ir davė progos savo laikraščiams pranešti apie nepaprastą, špionažo aferą mūsų šaulių sąjungoje. Mums tėra žinomas tik oficialinis pranešimas apie suėmimą Vilkicko ir su juo turėjusio ryšių vyr. ltn. Kavaliausko. Vadinasi, jokiems vežimų skaldymams iš adatų nėra vietos. Dar mažiau pagrindo yra abejoti šaulių sąjungos moraline jėga ir įtarti, kad jos eilėse gali būti ne vienas Vilkickas. Nesmagu yra, kada kurios nors organizacijos atskiras narys, ar jų keletas susikompromituoja, pats nustoja garbės ir tuo pačiu lyg ir meta šešėlį ant organizacijos, kuriai priklausė. Bet gyvenimo praktika rodo, kad su atskirais žmonėmis ne retai taip atsitinka. Liūdniau dalykas atrodo, kada organizacijos narys ne tik pats susikompromituoja, savo asmens garbę suteršia, bet kada jis pasidaro savo organizacijos, savo bendradarbių išdaviku ir tai ne paprastu išdaviku, bet parsiduoda už pinigus savo tautos ir valstybės priešams ir tuo pačiu pasidaro viso savo krašto, kurio duoną jis valgė, pikčiausiu priešu. Taip tegalima apibūdinti žmogų, kuris išduoda priešui savo draugus ir savo tėvynę, paimdamas už tą nedorybę judošiškus skatikus. Dalykas atrodo dar biauresnis, kada pamanai, kad tai gali padaryti žmogus, kuriam tėvynė nesigailėjo nei duonos, nei prieduonos. Visais amžiais kiekviena tauta, kiekviena didesnė draugija turėjo savo išgamų, savo išdavikų, kurie ar tai už pinigus, ar iš piktumo, ar savo kvailumo dėka priešams savuosius išduodavo. Visur ir visada toki būdavo smerkiami ir skaudžiai baudžiami. Tačiau jie iki šiai dienai nėra išnykę ir, tur būt, dar negreit išnyks. Iš atskirų žmonių nusikaltimų daryti išvadų, kad visa jų draugija arba tauta į nusikaltimus būtų linkusi, žinoma, negalima. Mūsų nejaudina, kad laikas nuo laiko vienoje ar kitoje vietoje, vienoje ar kitoje įstaigoje gali atsirasti savo krašto išdavikas arba svetimos valstybės šnipas. Daugiau susirūpinimo mums kelia mintis, kaip atsargiai reikia žiūrėti į žmones, itin į tuos, kuriems pavedamas atsakingesnis darbas, ypač mūsų krašto apsaugos srityje. Čia turi didelės reikšmės ne tik asmens gabumai, jo pasiruošimas specialybei, — dar didesnės reikšmės turi žmogaus doroviniai privalumai. Tikrai doras žmogus jokiose sąlygose ir už jokius pinigus savo draugų ir savo krašto neparduos. Tiesa, žmogaus dorovinė pusė sunkiau yra pažinti ir įvertinti, negu, sakysime, jo intelektualinė pusė. Užtat kaip tik doroveinei pusei visada tenka duoti daugiau reikšmės. Paskutinis šnipinėjimo išaiškinimas mūsų visuomenę gali pamokinti dviejų dalykų. Pirmiausia jis parodo, kad svetimos valstybės, ypač mums priešingoji Lenkija, turi intereso gauti įvairių slaptų žinių apie mūsų kraštą ir jo pajėgas ir kad tam tikslui yra ieškoma išdavikų arba stačiai siunčiami šnipai. Trumpai sakant — špionažo darbas Lietuvoje pasitaiko. Jis mūsų valstybei ne tik kenkia, bet gali būti ir gana pavojingas. Todėl ne tik mūsų kriminalinės policijos ir krašto apsaugos organų pareiga yra budėti, kad tas šnipinėjimo darbas nevyktų, arba bent būtų kuo labiausiai apsunkinamas. Antras įspėjimas, antroji išvada yra ta, kad reikia būti labai atsargiems, ypač tose vietose, kuriose yra surenkamos viešai neskelbiamos žinios apie mūsų krašto apsaugą ir jos organizavimo planus. Bet būtų visai klaidinga, jei mūsų visuomenę apimtų tam tikras špionažo psichozas, pavyzdžiui, kaip jis buvo karo pradžioje pasireiškęs kai kuriose Vokietijos dalyse, kur perdaug uolūs įtarinėtojai apšaudė net aukštos karinės ir civilinės valdžios automobilius, tardami juos priešų agentų automobiliais esant. Įtarinėti vieną ar kitą asmenį, kada tam jokio pagrindo nėra, būtų tik didelės demoralizacijos pasireiškimas. Mes ir manome, kad paskutinėmis dienomis Kaune praplitę ir užsienin kai kurių laikraščių paleisti gandai apie kažin kokią šnipų organizaciją ir sąryšyj su tuo dar numatomus suėmimus, yra tik moralinio nesusivaldymo vaisiai. Tiesa, kai kas, pūsdamas tuos gandus, gal būt, turėjo tikslo kaip nors pažeminti šaulių sąjungos autoritetą. Mat, kai kam nepatinka, kad šaulių sąjunga stovi ne tik sargyboje nuo išorinių Lietuvos priešų, bet, būdama tautiško pobūdžio ginkluota organizacija, kiekvienu metu yra pasiryžusi ginti ir krašto vidaus tvarką, jei kas nors norėtų ją drumsti.


Vakarų Vokietijoje puolamas pastorius Nimeleris

Heseno žemės evangelikų bažnyčios prezidentas dr. Martinas Nimeleris, neseniai apsilankęs Lenkijoje, padarė pareiškimą, kad Potsdamo susitarimais nustatyta Lenkijos — Vokietijos siena palei Oderį ir Neisę yra nuolatinė ir negali būti pakeista. Kaip praneša agentūra ADN, šiomis dienomis Maince kalbėdamas evangelikų bažnyčios sinodui, Nimeleris šį pareiškimą patvirtino. Agentūros pranešime nurodoma, kad Vakarų Vokietijos revanšistiniai sluoksniai pradėjo persekioti pastorių Nimelerį. „Visos Vokietijos bloko” partijos apygardinė organizacija net pareikalavo patraukti Nimelerį teismo atsakomybėn… „už valstybės išdavimą”.


NUSIGINKLAVIMAS – SVARBIAUSIAS KLAUSIMAS, IR IŠSPRĘSTI JĮ REIKIA KUO GREIČIAU

Spec. TASS-o koresp. A. Kislovas praneša: penktajam aštuoniolikos valstybių nusiginklavimo komiteto posėdžiui, kuris šiandien įvyko Ženevos Nacijų rūmuose, pirmininkavo Indijos gynybos ministras K. Menonas. Posėdyje kalbėjo Didžiosios Britanijos, Rumunijos, Švedijos ir Indijos atstovai. Užtikrinęs komiteto narius, kad Anglijos delegacija įgaliota sudaryti susitarimus, kurie įgalins „pradėti tikrai fiziškai nusiginkluoti“, Didžiosios Britanijos užsienio reikalų ministras Hiumas pareiškė, kad laikas, pagaliau, užuot bendrai kalbėjus apie pageidaujamą taiką, pradėti veikti. Tačiau, bendrai paimta, jo kalba nerodo, kad Anglijos delegacija nori tikrai, užuot kalbėjus, pradėti veikti ir konkrečiai ruošti visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutartį. Visiškai parėmęs JAV valstybės sekretoriaus D. Rasko iškeltus pasiūlymus, kuriuos ruošiant, pasak jo, Anglija tiesiogiai dalyvavo, Hiumas iškėlė į pirmąją vietą įvairias dalines priemones, o taip pat kontrolės klausimą. Po to žodis buvo suteiktas Rumunijos Liaudies Respublikos užsienio reikalų ministrui K. Menesku. Svarbiausias komiteto uždavinys, pasakė jis, turi būti ruošti visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutartį. Nepaprastai svarbu tolesniam komiteto darbui, toliau kalbėjo Rumunijos užsienio reikalų ministras, yra tai, kad nuo pat pradžios jis turi realų ir konkretų Tarybų Sąjungos pateiktą sutarties projektą, kuris gali būti pagrindas nusiginklavimo problemai teigiamai išspręsti. Toliau kalbėdamas apie D. Rasko iškeltus pasiūlymus, K. Menesku pareiškė, kad šiuos pasiūlymus Amerikos delegacija turi patikslinti ir papildyti. Tačiau, pasakė jis, negalima nepastebėti, kad priešingai Tarybų Sąjungos pateiktam sutarties projektui, kuris numato jau pirmojoje stadijoje visiškai likviduoti branduolinio ginklo gabenimo priemones, Amerikos pasiūlymai, numatydami tik dalinai mažinti tokias priemones, negali pašalinti karo grėsmės, nes didelė dalis gabenimo priemonių paliekama. Tą pačią išvadą galima padaryti ir apie pasiūlymą nebegaminti skaidomųjų medžiagų ir perduoti tam tikrą urano-235 kiekį naudoti taikiais tikslais, nes tokia priemonė nepaliečia esamų branduolinio ginklo atsargų. Toliau pažymėjęs, kad Amerikos pasiūlymuose nieko nesakoma apie svetimose teritorijose esančių karinių bazių likvidavimą, Rumunijos atstovas nagrinėjo kontrolės problemą ir pabrėžė, kad kontrolės pobūdis, metodai ir apimtis turi visiškai atitikti konkrečių nusiginklavimo priemonių kiekvienoje nusiginklavimo proceso stadijoje pobūdį ir apimtį. Rumunijos delegacijos nuomone, Tarybų Sąjungos pasiūlytos kontrolės priemonės visiškai atitinka šiuos reikalavimus. Svarbus indėlis į nusiginklavimo ir karo pavojaus pašalinimo problemos sprendimą, toliau pareiškė K. Menesku, gali būti ir regionalinės priemonės, jų tarpe ir branduolinio ginklo neturinčių zonų sudarymas. Baigiamojoje kalbos dalyje Rumunijos Liaudies Respublikos užsienio reikalų ministras nagrinėjo tolesnio komiteto darbo klausimus. Jis pasiūlė, kad: a) komitetas savo plenariniuose posėdžiuose tuojau pat pradėtų analizuoti Tarybų Sąjungos pasiūlytą visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutarties projektą, o taip pat kitus komitetui pateiktus pasiūlymus; b) visi pasiūlymai dėl dalinių priemonių įtempimui mažinti valstybių savitarpio santykiuose būtų perduoti pakomitečiui, kuriame dalyvautų visų nusiginklavimo komiteto darbe dalyvaujančių valstybių atstovai, su ta sąlyga, kad pakomitečio darbas neatitrauks dėmesio nuo svarbiausios problemos, būtent visuotinio ir visiško nusiginklavimo problemos, sprendimo; ir c) turint galvoje, kad branduolinio ginklo uždraudimo klausimas ypač jaudina viešąją nuomonę, būtų įsteigtas branduolinių valstybių (TSRS, JAV, Anglijos ir Prancūzijos) pakomitetis, kuris apsvarstytų žygius šia kryptimi. Jeigu Prancūzija nepanorės dalyvauti šio pakomitečio darbe, pasakė jis, kiti trys dalyviai turi be jos pradėti ieškoti būdų, kaip išspręsti branduolinio ginklo bandymų uždraudimo problemą. Trumpoje kalboje Švedijos užsienio reikalų ministras E. Undenas parėmė pasiūlymą surengti neoficialias komiteto narių konsultacijas. Paskutinis šios dienos posėdyje pasakė kalbą Indijos atstovas – gynybos ministras K. Menonas. Jokie daliniai susitarimai, pabrėžė jis, negali atstoti visuotinio ir visiško nusiginklavimo, kuris yra svarbiausias dabarties klausimas. Priminęs apie pavojingus ginklavimosi varžybų aspektus, K. Menonas nurodė, kad būtinai reikia greit susitarti dėl nusiginklavimo ir sukurti pasaulį be karų. Tokio susitarimo pagrindu, jo nuomone, galėtų būti tokio tipo dokumentas, kaip Tarybų Sąjungos pasiūlytas sutarties projektas. Daug dėmesio Indijos atstovo kalboje buvo paskirta tam, kad reikia tuojau pat sudaryti sutartį, kuri uždraustų branduolinius bandymus. K. Menonas parėmė nuomonę, kad galima sudaryti branduolinio ginklo bandymų nutraukimo kontrolės sistemą, naudojant nacionalines priemones.


Šiandien iš Ženevos Maskvą grįžo TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko, dalyvavęs 18-kos valstybių nusiginklavimo komiteto darbe. Kartu su A. Gromyko į Maskvą grįžo TSRS užsienio reikalų ministro pavaduotojas V. Semionovas.


Šiais metais iškilmingiausia tautos šventė bus, be abejo, rugsėjo 8 dieną. Ši diena mums visiems turi priminti didžią ir garbingą lietuvių tautos praeitį. Prieš 500 metų rugsėjo mėn. 8 d. Didysis Lietuvos Kunigaikštis Vytautas turėjo apsivainikuoti karališku vainiku. Tas vainikas jam buvo skirtas galingiausio Europos imperatoriaus. Pats Vytautas tikrai buvo karališką vainiką sau ir savo didžiajai Lietuvai nupelnęs. Juk tada Lietuvos valstybės žemės tęsėsi nuo Baltijos iki Juodųjų jūrų, Rytuose turėdamos savo riba Maskvos pašonėje. Sumušęs kryžuočius ir nugalėjęs daug kitų Lietuvos priešų, Vytautas tikrai buvo galingiausias valdovas rytų Europoje. Ir jam pačiam, ir kitų šalių monarchams buvo aišku, kad šis Lietuvos valdovas turi visas teises ne tik faktiškai būti, bet ir oficialiai vadintis Lietuvos karalium. Bet mes žinome šio karališko vainiko likimą. Tas vainikas tariamų Lietuvos draugų lenkų buvo klastingai pagrobtas. Senam Vytautui neteko pačiam jį ant galvos užsidėti. Skaudus tai buvo smūgis pačiam Vytautui ir visai didelei jo valstybei. Sakoma, kad nuo to skausmo Vytautas susirgęs ir miręs. Šitą istoriją su karališku vainiku žino visi lietuviai. Ir dabar, po 500 metų, mums yra skaudu. Tas pats skausmas, kuris anuomet gniaužė Vytauto širdį, šiandie, nors ir mažesniame laipsnyje, pereina per kiekvieno susipratusio lietuvio širdį. 500 metų sukaktuvių proga ne vienas buvo besiūląs bent šiemet atlyginti tą skriaudą, kurią anuomet lenkai Vytautui yra padarę. Buvo siūlymų įvykdyti Vytauto norą, kurio jis pats, būdamas gyvas, dėl kaimynų klastos nebuvo įvykdęs. Siūlyta visos lietuvių tautos vardu Didįjį kunigaikštį Vytautą nuo šių metų vadinti Lietuvos Karalium. Tokius siūlymus darė ne kažin kokie monarchistai, ir ne kuriais nors politiniais tikslais, bet lietuviai patriotai, kurie savo tautos praeities garbe didžiuojasi. Tikrą teisybę sako Kudirka, linkėdamas mūsų tautos himne iš praeities stiprybės semti. Lietuviams prisiminti savo tautos praeities didybę tikrai yra malonu. Juk toli gražu ne visos naujosios valstybės turi tokią gražią ir garbingą praeitį, kaip ją turi Lietuva! Jeigu mūsų tauta neturėtų tos garbingos praeities, jei mes nebūtume turėję Vytauto ir kitų didžiųjų Lietuvos kunigaikščių, tai vargu šiandie turėtume savo nepriklausomą valstybę, vargu mūsų tauta būtų iš gilaus miego pabudusi ir atgimusi. Todėl ir, kalbėdami apie praeities minėjimo šventę, mes ją drąsiai vadiname didžiąja. Juk be tos praeities nebūtų ir dabarties mums brangių švenčių, — vargu būtų Vasario 16 ir kitos nepriklausomos Lietuvos gyvenimo minėtinos dienos. Kokios mintys ateina į galvą Vytauto šventės išvakarėse? Pirmiausia džiaugiasi kiekvienas lietuvis, kad, mūsų tautos praeitį minint, yra gana didelė vienybė. Vytautu ir jo valstybe didžiuojasi visų politinių srovių lietuviai, kuriems nepriklausoma Lietuva yra brangi. Prie jo sukaktuvių minėjimo prisideda ir tų srovių žmonės, kurios dabar į monarchiją žiūri labai skersomis, kurios kiekvieną kartą pabrėžia esančios demokratiškos.


Naujos duomenų bazės id, Senos duomenų bazės id

JFLR Prezidentas Josipas Broz Tito išvyko iš Kijevo

Birželio 22 dieną Prezidentas Josipas Broz-Tito ir lydintieji ji asmenys specialiu traukiniu išvyko iš Kijevo į Rumunijos Liaudies Respubliką. Ukrainos sostinės darbo žmonės, jaučiantieji broliškajai Jugoslavijos liaudžiai didelį draugiškumą, jaudinančiai šiltai išlydėjo brangius svečius. Dešimtys tūkstančių kijeviečių išėjo į gatves, kad iš visos širdies palinkėtų Prezidentui Tito ir jo draugams laimingos kelionės ir per juos palinkėtu didvyriškai bei darbščiai Jugoslavijos liaudžiai laimėjimų socializmo statyboje. Į stoti, papuoštą Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos, Tarybų Sąjungos ir Ukrainos TSR valstybinėmis vėliavomis, išlydėti JFLR prezidentą Josipa Broz Tito ir lydinčius jį asmenis atvyko Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininkas D. S. Korotčenko, draugai M. S. Grečiucha, N. T. Kalčenko, A. I. Kiričenko, I. D. Nazarenko, I. S. Seninas, V. I. Cuikovas, 0. I. Ivaščenko, Ukrainos TSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas G. P. Oniščenko, Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininko pavaduotojas S. A. Kovpakas, Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo sekretorius A. N. Zlenko, Ukrainos TSR ministrai, generolai, TSRS Aukščiausiosios Tarybos ir Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos deputatai, Ukrainos KP CK nariai, respublikinių, sritinių ir miesto organizacijų vadovai, mokslo ir kultūros veikėjai, Stotyje - Kijevo karinės apygardos kariuomenės garbės sargyba. Garbės sargybos viršininkas raportuoja JFLR Prezidentui. Skamba Jugoslavijos, Tarybų Sąjungos ir Ukrainos TSR valstybiniai himnai. Maršalas Josipas Broz-Tito, D. S. Korotčenko ir Tarybų Sąjungos Maršalas V. I. Čuikovas apeina garbės sargybą. Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininkas D. S. Korotčenko kreipiasi į išvykstančius svečius kalba: Prie mikrofono atsakomąją kalbą pasakė draugas Tito. Vaikai įteikia draugui Tito, jo žmonai, Edvardui Kardeliui, Kočai Popovičiui bei jų žmonoms, Mijalko Todorovičiui, Jakovui Blaževičiui ir kitiems prezidentą lydintiems asmenims gėlių puokštes. Belieka kelios minutės iki traukinio išėjimo. Draugas Josipas Broz Tito ir lydintieji jį asmenys atsisveikina su Ukrainos Komunistų partijos ir Ukrainos TSR vyriausybės vadovais ir eina prie vagonų. 22 valandą specialus traukinys išvyksta. Prezidentas Josipas Broz-Tito ir jo draugai maloniai mojuoja rankomis lydintiems. Iki Tarybų Sąjungos sienos Jugoslavijos Vyriausybinę delegaciją lydi TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Sekretorius N. M. Pegovas, TSRS Užsienio reikalų ministro pirmasis pavaduotojas V. V. Kuznecovas, armijos generolas A. I. Antonovas, TSRS URM Kolegijos narys L. F. Iljičiovas, TSRS URM Protokolinio skyriaus vedėjas F. F. Moločkovas, e. TSRS URM 5-ojo Europos skyriaus vedėjo p. K. D. Levyčkinas. JFLR Prezidentą iki sienos taip pat lydi Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos Nepaprastasis ir Igaliotasis Ambasadorius TSR Sąjungoje Velko Mičiunovičius, Jugoslavijos Ambasados TSR Sąjungoje patarejas Filipas Babičius, Jugoslavijos karinis ir karinis oro ataše TSR Sąjungoje Bogdanas Mamula. KIŠINIOVAS, birželio 23 d. (TASS-ELTA). Šiaudien pravažiuodama į Rumunijos Liaudies Respubliką, į Moldavijos sostinę atvyko Jugoslavijos vyriausybinė delegacija, vadovaujama JFLR Prezidento draugo Josipo Broz-Tito.


Ukrainos profesinės sąjungos įveltos į sąmokslą.

Doneco anglies kasyklų rajone susektas sąmokslas šiuo metu yra didžiausia Sovietų Rusijos sensacija. Inžinierių ir technikų tarpe kilo didelė panika, nes suėmimai vis dar nesiliauna. Į Charkovą atvyko revoliucinės karo taryos narys Bubnovas ir angliakasių profesinės sąjungos pirmininkas Švarcas. Jie oficialiai pareiškė, reviduosią Doneco rajono profesinių sąjungų veikimą, nes Sovietų vyriausybė negalinti jomis pasitikėti. Vokiečių vyriausybės intervencija suimtųjų vokiečių inžinierių padėčiai palengvinti nedavė jokių vaisių.


Šiandien Jungtinės Valstijos planavo paleisti su raketa branduolinį užtaisą ir susprogdinti jį dideliame aukštyje viršum Džonstono salos Ramiajame vandenyne. Kaip pranešė Amerikos informacijų agentūros, JAV atominės energijos komisija paskelbė, kad po kelių minučių, praėjusių nuo raketos paleidimo, saugumo tarnybos karininkas buvo priverstas sunaikinti raketą iš žemės dėl sutrikimų taikymo sistemoje. Raketos skeveldros nukrito į vandenyną. Branduolinio sprogimo neįvyko. Branduolinis sprogdinimas ne kartą atidedamas. Vien tik šiandien jis buvo atidedamas keturis kartus. Šiandien Jungtinės Valstijos planavo paleisti su raketa branduolinį užtaisą ir susprogdinti jį dideliame aukštyje viršum Džonstono salos Ramiajame vandenyne. Kaip pranešė Amerikos informacijų agentūros, JAV atominės energijos komisija paskelbė, kad po kelių minučių, praėjusių nuo raketos paleidimo, saugumo tarnybos karininkas buvo priverstas sunaikinti raketą iš žemės dėl sutrikimų taikymo sistemoje. Raketos skeveldros nukrito į vandenyną. Branduolinio sprogimo neįvyko. Branduolinis sprogdinimas ne kartą atidedamas. Vien tik šiandien jis buvo atidedamas keturis kartus.


VILNIUS SOSTINĖS Stalino rajone prasidėjo pasiruošimas Visasąjunginio jaunimo festivalio pirmajam ir antrajam turams. Komjaunimo rajono komitete surengtas pirminių organizacijų sekretorių seminaras. LLKJS rajono komiteto sekretorė drg. Giedraitytė supažindino susirinkusius su festivalio pravedimo nuostatais, papasakojo, kaip vyks jaunystės šventė rajone. Komjaunimo organizacijų sekretoriai pateikė nemaža įdomių pasiūlymų, kurie leis gerai pravesti festivalius. Pavyzdžiui, nutarta padaryti specialius ženklelius, kurie bus įteikiami kiekvienam festivalio dalyviui. Numatyta atlikti didelius rajono apželdinimo darbus. Buvo pageidaujama, kad visos merginos į festivalį ateitų su baltomis suknelėmis, o jaunuoliai - su baltais marškiniais ir šviesiomis kelnėmis. Dabar rajono pirminėse organizacijose vyksta atviri komjaunimo susirinkimai. Juose renkamos organizacinės komisijos festivaliams pravesti fabrikuose, gamyklose, mokyklose. Rajono jaunimo festivalio atidarymas įvyks 1956 m. birželio mėn. „Spartako“ stadione. KAUNAS KPI kultūros klubo salė buvo perpildyta žmonių. Čia susirinko šimtai studentų pasižiūrėti instituto smulkių žanrų meninės saviveiklos dalyvių pasirodymo. Smulkių saviveiklinių žanrų kolektyvų darbą įvertino komisijos nariai drg. drg. Cyžas, Likša, Tamutis. Be individualių atlikėjų apžiūroje pasirodė ir stambesni kolektyvai. Šiltai buvo sutiktas Statybos fakulteto vyrų sekstetas, užėmęs I vietą. Su įsijautimu jis atliko gruzinų liaudies dainą „Kalnai dainuoja“. Antroji vieta pelnytai atiteko Mechanikos fakulteto merginų oktetui. Su dideliu pasisekimu pasirodė Mechanikos fakulteto liaudies šokių grupė (I vieta). Antrąją vietą pasidalino hidrotechnikai ir chemikai. Gerą įspūdį paliko Statybos fak. studentės Plaušinaitytė ir Ciužytė, temperamentingai padainavusios ispanų liaudies dainą „Batukai“. Žymią koncerto programos dalį sudarė estradinių orkestrų atlikti numeriai. Tai naujas ir sveikintinas žanras mūsų institute. Iš styginių instrumentų orkestrų geriausiai apžiūroje pasirodė Elektrotechnikos fakultetas. Įvykusi apžiūra parodė, kad mūsų meninės saviveiklos jėgos neišsemiamos. Dabar mūsų laukia didelė švente - instituto studentų festivalis. Tinkamai turi pasirodyti ir smulkaus žanro mėgėjai. Šių saviveiklinių kolektyvų pareiga papildyti savo gretas naujais žmonėmis, paįvairinti ir sustiprinti repertuarą. Sėkmės, jaunieji saviveiklininkai! A. Aristova, G. Marčiukaitis Komjaunimo komiteto nariai (Iš daugtiražinio lakraščio „Už tarybinį mokslą“) ŠIAULIAI RAJONO jaunimas su dideliu džiaugsmu sutiko žinią apie pirmąjį Visasąjunginį tarybinio jaunimo festivalį, kurio trijuose tūruose dalyvaus daugelis milijonų mūsų šalies jaunuolių ir merginų. Kaip geriau, įdomiau surengti festivalį kolūkyje, MTS, tarybiniame ūkyję ir mokykloje? Kaip sumaniau organizuoti rajono festivalį? Šiuos klausimus neseniai apsvarstė Lietuvos LKJS Šiaulių rajono komiteto išplėstinis plenumas. Pranešimą jame padarė komjaunimo rajono komiteto sekretorius drg. Lipnevičius. Plenumo dalyviai pažymėjo, kad „Auksinės varpos“ ir „Pirmyn“ kolükiuose gerai rengiamasi Visasąjunginiam jaunimo festivaliui. Antai „Auksinės varpos“ žemės ūkio artelėje veikia 4 meninės saviveiklos rateliai, choras, sporto sekcijos. Ratelių nariai dabar repetuoja inscenizuotą J. Žemaitės apsakymą „Petras Kurmelis“. Plenumas nutarė rajono festivalį surengti Bubių miestelyje ir patvirtino organizacinę komisiją. Jaunimo šventė Šiaulių rajone prasidės nuo festivalių kolūkiuose, MTS, tarybiniuose ūkiuose ir mokyklose. Kiekvienas jaunuolis parodys juose savo talentus ir sugebėjimus, pademonstruos sportinį meistriškumą. Sekantis festivalio etapas - šventė Bubiuose. Iš viso rajono suvažiuos čionai geriausieji deklamuotojai, šokėjai, dainininkai, sportininkai, akordeonistai, darbo ir mokslo pirmūnai. Išsikerojusių medžių pavėsyje išaugs palapinių miestelis, bus įrengtos supynės, karuselės. Tai bus nepamirštama diena. Improvizuotose scenose pasirodys dešimtys meninės saviveiklos kolektyvų. Čia žiūrovai pamatys visas meno šakas - dainas ir šokius, vaidinimus ir meninį skaitymą, humorą ir satyrą. O po to prasidės sportinės varžybos. Masinių žaidimų organizatoriai surengs žaliose aikštelėse daugybę įdomių žaidimų. O vakare, kai danguje sužibs žvaigždės, įvyks eitynės su deglais. „Draugai, daugiau drąsių minčių, įdomių pasiūlymų, kaip geriau surengti festivalį!“, – su tokiu šūkiu kreipėsi plenumas į rajono jaunimą.


INDONEZIJOS VEIKĖJAS APIE DALESO VIZITO Į INDONEZIJĄ TIKSLĄ

NIUJORKAS, kovo 15 d. (TASS). Liesdamas Daleso vizitą i Indoneziją, žymus politinis veikėjas musulmonų partijos „Partai Sarikat Islam Indonezija“ narys ir Indonezijos nacionalinio kongreso pirmininkas Arudžis Kartavinata pareiškė, agentūros Junaited Pres korespondento pranešimu, kad Jungtinės Valstybės ruošiasi primesti Tolimųjų Rytų šalims „karinės ekonomikos politiką“. Vienintelis būdas išvengti šio pavojaus, pasakė jis, - nenukrypstamai vykdyti nepriklausomą politiką Azijos ir Afrikos šalių Bandungo konferencijoje pasiekto bendradarbiavimo su Azijos ir Afrikos šalimis rėmuose. Arudžis Kartavinata pabrėžė, kad Indonezijos vyriausybė neturi leisti įgyvendinti Jungtinių Valstybių planų.


Kinijos Komunistų partijos Aštuntajam Visos Kinijos suvažiavimui

Brangūs draugai, Kinijos Komunistų partijos Aštuntojo suvažiavimo delegatai! Tarybų Sąjungos Komunistų partijos Centro Komitetas mūsų partijos ir visos tarybinės liaudies vardu siunčia jums ir visiems Kinijos komunistams, didžiajai kinų tautai savo karštą, broliška sveikinimą ir sėkmingo darbo linkėjimus jūsų suvažiavimui! Jūsų suvažiavimas susirinko labai svarbiu laikotarpiu, kai daugiamilijoninė kinų tauta su didžiausiu entuziazmu kovoja už tai, kad įgyvendintų socialistinius pertvarkymus, turinčius milžinišką reikšmę Kinijai ir visai žmonijai. Kinijos Komunistų partija nuėjo didelį ir šlovingą didvyriškos revoliucinės kovos, pasibaigusios istorinėmis pergalėmis, kelią. Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimas Didžiosios liaudies revoliucijos pergalės dėka pradėjo naują erą kinų tautos gyvenime. Po Didžiosios Spalio socialistinės revoliucijos liaudies revoliucija Kinijoje ir Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimas yra žymiausias įvykis, padaręs didžiulį poveikį išsivadavimo kovos vystymuisi Rytų šalyse ir visai pasaulio istorijos eigai. Per trumpą laiką, praėjusį nuo revoliucijos pergalės, kinų tauta, Komunistų partijos vadovaujama, sėkmingai įvykdė didžiulės svarbos demokratines reformas, užbaigė liaudies ūkio atkūrimą ir dabar tvirtai įžengė į išplėstinės socialistinės statybos ruožą, įveikdama visus sunkumus, atsirandančius šiame kelyje. Pasiaukojamu, didvyrišku liaudies darbu, vykdant pirmąjį penkmečio planą sudarytos būtinos prielaidos išspręsti partijos iškeltajam milžiniškam uždaviniui – paversti Kiniją didžiąja industrine socialistine valstybe. Įžymūs Liaudies Kinijos laimėjimai, kurie rodo Komunistų partijos politikos teisingumą, galingą nugalėjusios darbininkų klasės, valstietijos ir visos kinų tautos darbo entuziazmo pakilimą, kartu ryškiai patvirtina genialų numatymą didžiojo Lenino, nepajudinamai tikėjusio milžiniškomis, neišsemiamomis Kinijos ir visų Rytų tautų nacionalinio išsivadavimo judėjimo jėgomis ir jų kūrybiniais sugebėjimais. Kinijos Komunistų partija, jos Centro Komitetas, įžymusis marksistas-leninietis draugas Mao Cze-dunas įnešė didelį indėlį į mokslinio socializmo teoriją ir praktiką. Kinijos Kompartija, remdamasi didžiuoju marksistiniu-lenininiu mokymu, naudodama Tarybų Sąjungos istorinį patyrimą, kūrybiškai sprendžia perėjimo į socializmą klausimus. Ji teoriškai parengia dešimčių milijonų smulkiųjų valstiečių ūkių pervedimo į kooperatinius bėgius formas, atitinkančias savitas Kinijos sąlygas, ir taip pat būdus privačiai kapitalistinei pramonei pertvarkyti į socialistinę bei kitus svarbius visuomenės pertvarkymo socialistiniais pagrindais klausimus, įgyvendina šiuos stambiausius socialinius pertvarkymus praktikoje. Gilus istorinių savo šalies ypatybių ir tradicijų pažinimas bei sumanus jų naudojimas, nuolatinis rūpinimasis liaudies gerove, rūpestingumas jos daugiaamžio kultūrinio palikimo atžvilgiu – visa tai sustiprina plačiausių kinų tautos masių pasitikėjimą ir meilę savajai Komunistų partijai. Nenukrypstamai kyla tarptautinis Kinijos Liaudies Respublikos autoritetas. Kinijos perėjimas į socialistinių valstybių šeimą reiškė lemiamą poslinkį socializmo ir kapitalizmo jėgų santykyje pasauliniu mastu, didžiuliu laipsniu sustiprino tarptautinį taikos, demokratijos ir pažangos frontą. Imperialistinių sluoksnių intrigos prieš Kinijos Liaudies Respubliką yra bejėgės sukliudyti vykstantį stiprėjimą jos tarptautinių pozicijų kaip tvirto taikos bastiono Azijoje ir Tolimuosiuose Rytuose, kaip nuoseklaus ir tvirto kovotojo prieš kolonializmą ir imperialistine agresiją, karšto tautų draugystės ir taikaus sambūvio šalininko. Kinijos Liaudies Respublikos istorinės pergalės džiugina Tarybų Sąjungos darbo žmones ir pripildo jų širdis didžiavimosi savo draugu ir broliu – didžiąja kinų tauta. Brolišką mūsų tautų draugystę mes laikome tolesnio pasaulinės socialistinės sistemos galybės stiprėjimo laidu, tvirtos taikos visame pasaulyje garantija. Jūsų suvažiavimas apsvarstys tuos didelius ir sudėtingus uždavinius, kurie yra iškilę Jūsų partijai ir kinų tautai. TSKP CK reiškia tvirtą įsitikinimą, kad kinų tauta, savo Komunistų partijos vadovaujama, garbingai įvykdys tuos uždavinius, įveiks visus sunkumus ir pasieks naujas įžymias pergales visuose socialistinės statybos baruose. Kinijos Komunistų partija yra galingas tarptautinio komunistinio judėjimo būrys. Glaudus broliškas bendradarbiavimas, pagrįstas didžiaisiais proletarinio internacionalizmo principais ir tikslo vienybe, savitarpio pagalba ir parama visada buvo marksistinių partijų gyvenimo ir veiklos įstatymas. TSKP CK su didžiu pasitenkinimu pažymi, kad Tarybų Sąjungos Komunistų partija ir Kinijos Komunistų partija kovoje už taiką visame pasaulyje, demokratiją ir socializmą visada žengė ir žengia drauge ranka rankon, yra vieningos nuomonės aktualiaisiais šių laikų klausimais. Mūsų marksistinių-lenininių partijų pažiūrų ir veiksmų vienybė yra tvirta mūsų bendro reikalo triumfo garantija ir turi milžinišką reikšmę tolesniam tarptautinio darbininkų ir komunistinio judėjimo vienybės stiprėjimui. Iš visos širdies linkime tolesnių laimėjimų broliškajai Kinijos Komunistų partijai jos kovoje už socializmą, už taiką ir tautų draugystę. Tegyvuoja didvyriškoji Kinijos Komunistų partija! Amžinai tegyvuoja ir teklesti broliška Tarybų Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos tautų draugystė ir bendradarbiavimas! Tegyvuoja ir tetriumfuoja visanugalintis marksizmas-leninizmas! Tarybų Sąjungos Komunistų partijos Centro Komitetas


PARYŽIUS rugpiūčio 5 d. (TASS—ELTA). Kaip praneša Paryžiaus spauda, per pastarąsias dvi dienas Alžyre įvyko keli mūšiai tarp prancūzų kariuomenės ir Alžyro nacionalinio išsivadavimo armijos būrių. Mūšių metu 68 sukilėliai buvo užmušti ir 44 paimti į nelaisvę. Prancūzų kariuomenės nuostoliai nenurodomi. Be to, prancūzų kariuomenė organizavo policines gaudynes Malerbo ir Gaston-Dumergo rajonuose. Gaudynių metu buvo užmušta 14 alžyriečių ir 525 žmonės buvo tardomi. Konstantinos departamento karo tribunolas nuteisė mirti 22 metų Alžyro patriotą Amarą Šerifą. Laikraščiuose pranešama, kad Batnos mieste suimtas Alžyro kompartijos narys Serfatis, kurį prancūzų policija „ieškojo dvejus metus”.


Ponas Ministre Pirmininke! Įžengdamas šiandien į Tarybų Sąjungos žemę, aš nuoširdžiai dėkoju už malonų pakvietimą aplankyti Tarybų Sąjungą, kurį jūs atsiuntėte man ir mano palydovams. Mes tikimės, kad mūsų atvykimas pas jus įgalins nustatyti nemaža vertingų kontaktų, praturtins mus patyrimu ir duos galimybę vaisingai apsvarstyti bendras problemas. Per 142 metus Švedija turėjo tą neįkainojamą pranašumą, kad ji likdavo nuošalyje nuo siautusių pasaulyje niokojančių karų. Mes suprantame, kad kartu su švedų tautos taikos valia eilė palankių išorinių aplinkybių prisidėjo prie to, kad mes tokį ilgą laikotarpį gyvenome taikoje. Mes žinome, kad mūsų taikingą politiką rėmė ir remia švedų tauta, pasirengusi tvirtai ir ryžtingai ginti savo laisvę ir nepriklausomybę. Per visą šį laikotarpį Švedija nepriklausė karinėms sąjungoms ir blokams. Žinoma, šis tradicinis Švedų neutralumas ir nedalyvavimo sąjungose politika nereiškia siekimo izoliuotis nuo likusio pasaulio. Tarptautinė prekyba ir tarptautiniai ryšiai Švedijai gyvybiškai reikalingi. Poveikis iš užsienio ir kontaktai su kitomis šalimis praturtina mūsų kultūrą ir mūsų visuomeninį gyvenimą. Pagal savo jėgas mes stengiamės dalyvauti ir aktyviai remti tą veiklą, kuri vyksta Suvienytųjų Nacijų Organizacijos rėmuose taikos ir tarptautinio savitarpio supratimo labui. Šimtmečius Švedijos istorija glaudžiai susijusi su jūsų šalies istorija. Po kruvinų kautynių ir niokojančių karinių konfliktų ankstesnėse epochose prasidėjo be maža ko bemaž 150 metų taikos laikotarpis. Aš esu tvirtai įsitikinęs, kad yra prielaidos mūsų tautų draugystei. Aš karštai tikiuosi, kad taika ir pažanga lydės tolesnį mūsų šalių vystymąsi.


Galutiniais daviniais, rinkimuos į senatą vyriausybės blokas gavo 48 mandatus, socialistai – 10, „Wyzwoe“ – 3, dešinioji tautinė darbo partija – 2, „Selrobas“ – 1, ūkininkų partija – 3, Galicijos sionistai – 1, kairioji tautinė darbo partija – 1, mažumų blokas – 21, endekai – 9, chadekai ir „Piastas“ – 6 ir Korfanty grupė – 1.


Gruodžio 14 dieną laikinai einantis Lietuvos Respublikos prezidento pareigas A. Brazauskas priėmė Čekijos ir Slovakijos Federacinės Respublikos nepaprastąjį ir įgaliotąjį ambasadorių Lietuvoje J. Nemešą. Šio užsienio šalies diplomato vizitas susijęs su jo diplomatinio darbo mūsų šalyje pabaiga. Vakar A. Brazauskas priėmė Vatikano apaštalinį nuncijų Ch.M. Garsiją. Pokalbio metu buvo aptarti Šventojo Tėvo atvykimo į Lietuvą pasirengimo klausimai.


Šalčininkų valsčiaus komunistų negalėjo nejaudinti tas faktas, kad valsčius atsilaikė ir užėmė tik 8-tą vietą vykdant privalomuosius pristatymus. Apsvarstę padėtį pirminės partinės organizacijos susirinkime, nutarėme nukreipti visas jėgas šiai padėčiai ištaisyti. Privalomųjų pristatymų eigą žymia dalimi nulemia žemutinio tarybinio aktyvo darbas. Tačiau į jį buvo įsiskverbę mums svetimi ir net priešiški elementai, kurie trukdė mūsų darbą. Kaniukų apylinkė atsiliko. Ir nenuostabu Tos apylinkės vykdomojo komiteto pirmininku ilgą laiką buvo liaudies priešas Zavatovskis, palaikęs ryšius su lenkiškai vokiškaisiais nacionalistais. Tos apylinkės Didžiųjų Pošalčių kaimo įgaliotinis buvo buožė Dubrovolskis, kuris taikstėsi su buožiniais elementais. Šalčininkų apylinkės pirmininkas buvo Kozlovas, mums svetimas žmogus, girtuoklis. Partinė organizacija iškėlė šiuos faktus. Netikusieji darbuotojai buvo pašalinti, o jų vieton iškelti tarybų valdžiai atsidavusieji darbo valstiečiai. Dabar Šalčininkų apylinkės vykdomojo komiteto pirmininko pareigas eina mažažemis valstietis, aktyvus agitatorius drg. Klecevičius. Kaniukų apylinkės pirmininku paskirtas buvęs kaimo įgaliotinis, vargingas valstietis Veršelovičius. Jie ištaisė padėlį šiose apylinkėse. Tarybiniam aktyvui padeda dirbti pritvirtintieji prie apylinkių komunistai, komjaunuoliai, agitatoriai. Jie išvystė apylinkėse politinį masinį darbą, praveda valstiečių, susirinkimus, aplanko kiekvieno valstiečio namą ir kiekvienam pasakoja einamojo momentu įvykius ir išaiškina valstiečių pareigas valstybei. Dideliu autoritetu valstiečių tarpe naudojasi agitatorė komunistė Kiseleva. Ji pritvirtinta prie Čužokumpių apylinkės. Toje apylinkėje nėra tos valstiečių šeimos, kurios nebūtų aplankiusi agitatorė. Dabar drg. Kiseleva paskirta Šalčininkų valsčiaus moterų organizatore. Geri agitatoriai yra taip pat partijos kandidatai drg. Krajevskis, komjaunuoliai drg. drg. Žilinskas Valentinas, Brizgulevičius ir kiti. Komjaunuoliai — aktyvūs partijos pagalbininkai vykdant paruošų kampaniją. Piepių apylinkė, prie kurios pritvirtintas komjaunuolis Žilinskas, užėmė pirmąją vietą valsčiuje. Antrąją vietą iškovojo Kamenkų apylinkė. Tarybinis, komjaunimo ir mažažemių valstiečių aktyvas dažnai sušaukiami į valsčiaus vykdomąjį komitetą ir ten duoda ataskaitą apie savo darbą. Yra sudarytas raudonųjų gurguolių organizavimo grafikas. Prie grūdų priėmimo punkto visuomet būna valsčiaus partorgas, valsčiaus vykdomojo komiteto pirmininkas drg. Afanasjevas ir kiti valsčiaus aktyvistai. Jie organizuoja greitą ir teisingą grūdų priėmimą. Prie punkto yra laikraščių vitrina. Čia pat agitatoriai skaito valstiečiams laikraščius, pasakoja paskutines naujienas. Dedame pastangas įrengti tinkamai apipavidalintas patalpas prie grūdų priėmimo punkto. Kad komunistai, komjaunuoliai, agitatoriai galėtų geriau išaiškinti valstiečiams įvykius, jie, visų pirma, turi patys kelti savo politinį lygį. Todėl prie pirminės partinės organizacijos veikia 2 rateliai draugo Stalino knygai „Apie Didįjį Tarybų Sąjungos Tėvynės karą“ nagrinėti. Veikia taip pat ratelis komjaunimo įstatams nagrinėti, kurį lanko 9 naujai priimti komjaunuoliai. Kai kurie valsčiaus aktyvistai, lankantieji šiuos ratelius, jau dabar rengiasi stoti į partijos ir komjaunimo eiles. 3 iš jų rengiasi į partiją, o 6 jaunuoliai jau padavė pareiškimus stoti į komjaunimą. Jie visi stengiasi pateisinti partijos pasitikėjimą aktyviai prisidėdami prie paruošų kampanijos pravedimo Žinoma, mes dar daug ko nepadarėme. Dar nepilnutinai sukomplektuotas ir nevisai patikrintas tarybinis aparatas. Prie valsčiaus vykdomojo komiteto dar nėra švietimo skyriaus, nėra nuolat veikiančių komisijų, dar reikia pakelti į aukštesnį lygį politinį masinį darbą, sudaryti kultūrines sąlygas, grūdų priėmimo punkte ir pan. Tačiau iki šiol nuveiktas darbas jau davė neblogų rezultatų. Dabar Šalčininkų valsčius jau užėmė apskrityje nebe 8-tą, o pirmą vietą. Mes tvirtai pasiryžę dėti visas pastangas, kad išlaikytume šią vietą ir iškovotume partijos apskrities komiteto pereinamąją Raudonąją vėliavą. J. Skliutas Vilniaus apskr. Šalčininkų valsč. partorgas


Mūsų šiaurės kaimynų – latvių, estų ir suomių – valstybiniam gyvenime pastebimi reiškiniai, kurie verti platesnio susipažinimo. Latvijos seimas baigia savo dienas dar šią savaitę norima baigti svarstyti visi skubieji įstatymų projektai ir po to laikyti šią paskutinę sesiją baigta. Tačiau opozicija, pirmon galvon socialdemokratai, prieš naujus rinkimus ruošiasi įteikti vyriausybei kelias naujas interpeliacijas, kurios sesiją gali užtęsti. Paskutiniuoju metu Latvijos vidaus gyvenime vyksta įdomus reiškinys. Ligi šiol darbininkų judėjimui vadovavo vieni socialdemokratai, kurie seime turėjo trečdalį vietų. Greta jų egzistuoja dar dešinieji socialdemokratai, vadinamieji mažumiečiai, tačiau ši grupė pamažu tirpsta. Dabar pas socialdemokratus atsirado pavojingi konkurentai iš kairės. Rygoj gan seniai veikia „profsąjungininkai“, kurie, kaip niekas neabejoja, faktinai atstovauja Maskvos internacionalui. Tačiau ligšiol jie kažkaip nerodė didesnio veiklumo. Seimo rinkimų išvakarėse „profsąjungininkai“ pradeda aktyvėti. Jų spauda pakeltu tonu šaukia apie fašizmo pavojų: platinami atsišaukimai, kviečiantieji į mitingus, kur „bus teisiami sunkiųjų darbu kalėjimu fašizmo vadai“ (čia seka dešiniųjų vadų pavardės). Pagaliau, profesininkai nutarę seimo rinkimuose išstatyti atskirą sarašą. Bet to maža. Prieš porą mėnesių įsisteigė nauja „nepriklausomų sacialistų“ partija, kuri taip pat karesnė kaip socialdemokratai. „Nepriklausomieji“ savo arkliuku pasirinko kovą prieš išdavikus socialdemokratus“. Tokiu būdu socialdemokratams per būsimus seimo rinkimus teks atlaikyti kovą prieš kairiuosius „draugus“, kurie šiokio tokio pritarimo masėse turi. Tai reiškia, kad Latvijoj darbininkai ima labiau revoliucinėti, kas, atsiminus Maskvos artumą, gali turėti fatališkų pasėkų. Konkurencijos pavojus privertė socialdemokratus drauge su dešiniaisiais balsuoti už rinkimų įstatymo pakeitimą, nukreiptą prieš mažąsias partijas. Estija gyvena praeities likvidavimo laikotarpį. Kaip ir kitose naujose valstybėse, ir Estijoje buvo išleista žemės reforma, kuri susmulkino dvarus, priklausiusius daugiausia vokiečiams. Estai, lygiai kaip ir latviai, laikėsi pažiūros, kad už nusavintą žemę atlyginimo neturi būti mokama. Išimtis tiek vienoj, tiek antroj valstybėj daroma su svetimšaliais, kuriems už jų žemę mokama. Kaip jau sakyta, Estijoj žemės reforma daugiausia palietė dvarininkus vokiečius. Todėl jie turėjo iš žemės reformos didelių materialių nuostolių. Paaiškėjus, kad atlyginimas mokamas tiktai svetimšaliams, didžiuma estų dvarininkų vokiečių perėjo Vokietijos pilietybėn ir ėmė reikalauti atlyginimo kaipo svetimšaliai. Prieš metus Vokietijos vyriausybė įteikė estų vyriausybei memorandumą, reikalaudama atlyginti 120 dvarininkų, Vokietijos piliečių. Bet paskui paaiškėjo, kad tik tai 4 jų dar 1919 m. buvo Vokietijos piliečiai. Likusieji paėmė Vokietijos pilietybę vėliau. Dabar visas ginčas eina dėl to, ką laikyti svetimšaliais. Tuo reikalu šiomis dienomis tarp Estijos vyriausybės ir dvarininkų įgaliotinių prasidėjo derybos. Reikia pasakyti, kad dėl dvarininkų akcijos Estijos Vokietijos santykiai yra gan įtempti. Didelę sensaciją Estijoj sukėlė teismo rūmų (antros instancijos) sprendimas savo laiku pagarsėjusio pasiuntinio Maskvoj Birko byloj. Kaip žinoma, apygardos teismas Birką valstybės išdavimu išteisino, bet nutarė pašalinti iš tarnybos už nevykdymą vyriausybės įsakymų, kuriais jis buvo kviečiamas atgal į Estiją. Birkas padavė apeliacijos skundą, tikėdamasis visiško išteisinimo. Bet išėjo atvirkščiai. Teismo rūmai pripažino, kad iš esmės Birkas turįs būti pripažintas valstybės išdavimu. Motyvuotam sprendime pasakyta, kad Birkas pats nenorėjęs grįžti į Estiją, niekas jo nevertęs skelbti Estiją kompromituojančių žinių „Izviestija“, kuo pasinaudojo Sovietų organai. Už visą tai Birkas turįs būti nuteistas sunkiųjų darbų kalėjimu, bet išteisinamas dėl formalinių motyvų, sulig pasenusiais rusų įstatymais. Tuo būdu buvęs estų užsienių reikalų ministeris ir nepaprastas pasiuntinys ir įgaliotas ministeris moraliniai pripažintas valstybės išdaviku. Šį pirmadienį iš Helsinkio išplaukė atgal į Oslo Norvegijos karalius, kurs padarė revizitą Suomijos valstybės prezidentui. Prieš dvi savaites tuo pat tikslu Suomiją lankė Švedijos karalius. Senų, aukštos kultūros valstybių galvų atsilankymas rodo, kad Suomijos tarptautinė padėtis vis stiprėja. Tai rodo ir faktas, kad Vengrija perkėlė savo pasiuntinybės rezidenciją iš Talino į Helsinkį. Vengrija, kaip žinoma, siekia Trianono sutarties revizijos. Šiuo klausimu Suomijai, kaipo Tautų Sąjungos tarybos nariui irgi tenka tarti savo žodis. Todėl darosi suprantamas vengrų nusistatymas siekti artimesnio kontakto su Suomiją. Drauge negalima nepastebėti kitas reiškinys. Būtent, vis didesnis Suomijos orientavimasis į Skandinaviją. Suomiai šiuo tarpu nuo Pabaltės valstybių yra nutolę daugiau, negu bet kada. Suomija sąmoningai siekia susiliejimo su Skandinavija.


Ispanų ministeris pirmininkas Primo de Rivera pranešė telegrama Tautų Sąjungos sekretoriatui, kad gavęs Tautų Sąjungos tarybos pakvietimą sugrįžti Ispanijai į Tautų Sąjungą. Ispanų vyriausybė vėliau paskelbs savo nusistatymą šiuo klausimu. Ženevoj tikima, kad Ispanija rugsėjo mėn. jau dalyvaus Tautų Sąjungos posėdy.


Valstybės vadovai aptarė įstatymų leidybą

Prezidentas V. Adamkus ir Seimo Pirmininkas V. Landsbergis vakar tarėsi, kaip pagerinti įstatymų leidybą bei valstybės institucijų bendradarbiavimą. “Kalbėjome apie įstatymų leidybą, kitus dalykus, kurie galėtų vykti sklandžiau, be netikėtumų ir be problemiškų situacijų”, - sakė Seimo Pirmininkas po jo iniciatyva įvykusio susitikimo. Paprašytas konkretizuoti, jis minėjo Prezidento pateiktas Akcinių bendrovių įstatymo pataisas. Gruodžio 16 dieną Seimas nepritarė siūlymui minėtas pataisas svarstyti skubos tvarka. “Seimas buvo pastatytas į tokią padėtį - arba jis turi negalvodamas priimti įstatymą, kuriam nepritaria Vyriausybė, arba turi jam nepritarti po pateikimo”, - sakė Seimo Pirmininkas. Jo vertinimu, tai nėra gerai, nes “mes nenorėtume taip elgtis” su Prezidento vardu teikiamais įstatymais. Pasak V. Landsbergio, jo ir Prezidento nuomonės sutapo, kad reikia vengti “tokių momentų, kai atmetinėja vieni kitų įstatyminius aktus”. Pusantros valandos trukusiame susitikime V. Landsbergis taip pat pasveikino Prezidentą su artėjančiomis šventėmis ir padovanojo savo sudarytą Vinco Kudirkos kūrinių fortepijonui rinkinį su autografu.


III-ji Pabaltijo valstybių ekonominių organizacijų konferencija;Konferenciją sveikino ministeris pirmininkas p. Tūbelis ir užsienių reikalų ministeris dr. Zaunius

Vakar 16 val. Baltosios Gulbės salėj atidaryta III-ji Pabaltijo valstybių ekonominių organizacijų konferencija. Konferencijos atidaryman atvyko ministeris pirmininkas p. Tūbelis, užsienių reikalų ministeris dr. Zaunius, Latvijos ministeris Lietuvai p. Liepins, Estijos ministeris Lietuvai p. Larettei, daug aukštų svečių, vietos pramonininkų ir vietos bei užsienio spaudos atstovų. Konferencijoj pirmininkauja nuo lietuvių — J. Dobkevičius, nuo estų tautinės grupės — Puhka ir nuo latvių tautinės grupės — prof. Birkhahn. Konferenciją atidarė turininga kalba pirmininkas p. Dobkevičius. Jis pirmiausia konferencijos dalyvių vardu pareiškė padėką p. p. Ministeriui Pirmininkui ir ministeriams už jų malonų atsilankymą ir susidomėjimą konferencijos darbais. Kalbėdamas apie Pabaltijo klauzulę p. Dobkevičius pabrėžė, kad ji yra tiktai viešas pareiškimas, deklaracija apie tai, kad mūsų valstybės yra pasiryžusios ieškoti kelių bendradarbiavimui ekonominėj srityj. Lietuva nuo pat pradžios laikosi ir tebesilaikanti nuomonės, kad prie Pabaltijo klauzulės, įgyvendinimo reikia eiti palaipsniui, suteikiant kits kitam tam tikrų nuolaidų prekių pasikeitime. Toliau konferenciją sveikino latvių tautinės grupės pirmininkas p. Birkhahnʼas. Jis pažymėjo, kad, po Rygos ir Talino konferencijų, dabartinė Kauno konferencija esanti pirmojo etapo finalas. Tie klausimai, kuriuos dabar teksią aptarti, jau buvę pirmose konferencijose iškelti. Jie liečią lygiai visas tris kaimynines valstybes. Iš eilės konferenciją sveikino estų tautinės grupės pirmininkas p. Puhkʼas. Jis nurodė, kad, keičiantis Europos ekonominei situacijai, tarp trijų kaimyninių valstybių reikia rasti naujų būdų ekonominei gerovei pagerinti. Karštais plojimais buvo sutiktas ministerio pirmininko p. Tūbelio pasveikinimas. Ponas ministeris pirmininkas nurodė, kad visos valstybės turi didelius kompleksus įvairių įvairiausių klausimų, ekonominių bėdų, kurias išspręsti yra vyriausybės ir visuomenės pareigos. Bet kai šie klausimai paliečia vieną kitą svetimą valstybę, reikalingas didelis atsargumas juos išnarpliojant. Ypač tai jaučiama jaunose valstybėse, kai Europa pergyvena ekonominius krizius, jaunoms valstybėms sunku suderinti savo interesus. Tačiau dėl to nereikia manyti, kad šių klausimų negalima būtų teigiamai išspręsti, tai pareina nuo to, kiek jie paruošti. Reikalingas vienas kito krašto pažinimas ir reikalų suderinimas. III-os ekonominės Pabaltijo valstybių konferencijos uždavinys — sakė min. pirmininkas — nurodyti ir paruošti tuos kelius, kuriais mes eidami galėtume pasiekti visiškos ekonominės gerovės. Lietuvos vyriausybės vardu konferenciją pasveikino ponas užsienių reikalų ministeris dr. Zaunius. Jis pažymėjo, kad jau 1921 mt., jam esant Latvijoj ir Estijoj atstovu, buvo daromos pastangos tarp šių trijų valstybių sudaryti ūkišką antantą. Ponas ministeris mano, kad ši konferencija bus kaip ir tos antantos tęsinys. Pareiškė įsitikinimą, kad konferencija sudarys tvirtesnę bazę artimesniam bendradarbiavimui ekonominėj ir kitose srityse. Lietuvos vyriausybė visapusiškai parems konferencijos darbus. Ilgoj kalboj konferenciją sveikino Latvijos ministeris Lietuvai p. Liepinš. P. Liepinš pažymėjo, kad toks didelis ekonominis ir politinis momentas, kaip Pabaltijo klauzulė, negali išvengti tam tikro trynimosi, bet dėl to nereikią nusiminti. Reikią daugiau parengiamų darbų studijų, o pasirinktas kelias esąs teisingas ir, pagaliau, turėsiąs privesti prie tikslo. Antras sveikino estų ministeris Lietuvai p. Larettei. Jis nurodė, kad konferencija atlieka tokį darbą, per kurį tik, jo nuomone, ir galima sutvarkyti Pabaltijo ekonominę būklę. Vytauto Didžiojo universiteto vardu sveikino universiteto rektorius prof. Čepinskis. Paskutinis sveikino Kauno burmistras p. Vileišis. Jis užakcentavo, kad netrukus šioj salėje įvyksianti kita trijų valstybių miestų sąjungų — konferencija. Ši kad ir mažesniam maštabe, bet turi nemažos reikšmės miestų augimui ir ekonominiam stiprėjimui. Po 5 min. pertraukos pereita prie konferencijos darbų. Dr. Karvelis skaitė platų referatą apie muitų taiką ir Pabaltijo klauzulę. Lietuvių tautinei grupei pasiūlius priimta tokia tezė: Atsižvelgiant į tarptautinius žygius, kuriais stengiamasi pertvarkyti Europos ekonominius pamatus, Pabaltijo ekonominių organizacijų tautinės grupės turi savo valstybėse daryti žygius išjudinti Pabaltijo klauzulę iš mirties taško ir duoti naują eigą. Pabaltijo klauzulės įvykdymas laikomas pirmosios svarbos aktu. Antruoju skaitė referatą estas p. Hasselblattʼas, apie luomų padėtis valstybėse. Priimtos šios tezės: 1) Valstybės centralizavimas siekias tik politinių central. tikslų ir apimąs visus ekonomiškus klausimus, gręsia organiškam pasiskirstymui. Ekonominėms šakoms reikalingas savitumas. 2) Institucijos, besitvarkančios organizacinėmis bei viešosiomis teisėmis ir turinčios luomines savivaldybės teises, yra pašauktos kelti atskirų ekonominių sričių plėtimą.


„Lietuvos Žinios“ trečiadienio numery vėl užtraukė senąją dainą apie „bado šmėklą“ Lietuvoje. Latvijoj in kitur, esą, nukentėjusiais nuo potvynių ir lietingo oro ūkininkais valdžia rūpinantis, duodanti paskolų, o pas mus girdi, „oficiozai paskelbė, kad nukentėjusiems nuo liūčių yra paskirta keliolika tūkstančių litų“. Bet ar tuo lašu esą galima pasitenkinti? Ar pas mus rūpinamasi bent kiek nukentėjusiųjų reikalais? Ir pačios „L. Žinios“ prisipažįsta: mes to nežinome… Visa „Lietuvos Žinių“ skribų tragedija ir yra ta, kad jie rašo apie tai, ko jie nežino. Tam pat laikraščio numery, kronikos skyriuj įdėta žinia: „Kiek ūkininkai gavo pašalpų“. Iš žinios matyti, kad žemės bankas nukentėjusiems nuo pavasario liūčių ūkininkams yra išdavęs paskolų linų ir mišinio sėkloms įsigyti 1.627.763 litus, o rudens sėjai vien Šiaulių apskr. - 85.000. Toliau tos pačios „Lietuvos Žinios“ patiekia taisykles, kaip ūkininkai gali gauti paskolų ir toliau. Kaip suderinti to paties laikraščio vedamasis straipsnis su ten pat spausdinamomis žiniomis? Ar dviejų milionų litų išdavimas nukentėjusiems ūkininkams yra nesirūpinimas? Po to „Lietuvos Žinių“ vedamojo autorius patetingai dar gali pareikšti: Mes to nežinome…


Rusijos užsienio reikalų ministras A. Kozyrevas pakomentavo dyzelinių povandeninių laivų pardavimą Iranui. Niujorke jis pasakė žurnalistams, kad ginkluotės tiekimas iš Rusijos neperžengia ribos, už kurios padėtis regione gali būti destabilizuota. Ministras pažymėjo, kad iš Irano gauti 750 milijonų dolerių bus panaudoti ekonomikos reformai Rusijoje įgyvendinti. Pranešta, kad vienas iš trijų povandeninių laivų, matyt, jau išplaukė į Iraną.


Vokiečių rusų nesusipratimai dar nelikviduoti.

Vokiečių generaliniam konsului Ukrainoj dar nesą leista susisiekti su suimtais vokiečių technikais ir inžinieriais. Berlyne taip pat nesą gauta jokių suimtųjų kaltės įrodymų. Vokietijos spauda su dideliu nepasitikėjimu sutinka Maskvos pranešimus, kad suimtieji prisipažinę kalti.


Vakar vakare Budapešte įvyko iškilmingas posėdis, skirtas Vengrijos nacionalinei šventei — kovo 15-ajai. Posėdį sušaukė Vengrijos Revoliucinė darbininkų valstiečių vyriausybė, Vengrijos darbininkų — socialistų partijos Centro komitetas, Vengrijos laisvųjų profsąjungų Visos Vengrijos sąjunga ir kitos visuomeninės organizacijos. Į posėdį susirinko sostinės fabrikų ir gamyklų darbo žmonės, mokslo ir kultūros veikėjai, darbo jaunimas, studentai, Vengrijos ginkluotųjų pajėgų atstovai. Susirinkusieji šiltai sutiko prezidiume pasirodžiusius vyriausybės narius su Janošu Kadaru priešakyje, Vengrijos Liaudies Respublikos Prezidiumo pirmininką Ištvaną Dobį, Valstybės susirinkimo pirmininką Šandorą Ronajų, Vengrijos darbininkų-socialistų partijos Centro Komiteto sekretorius Djulą Kalajų ir Karojų Kišą bei kitus žymius valstybės ir partijos veikėjus. Trumpa įžangine kalba iškilmingąjį posėdį atidarė VLR Prezidiumo pirmininkas Ištvanas Dobis. Pranešimą apie Vengrijos nacionalinę šventę — kovo 15-ąją padarė Vengrijos darbininkų - socialistų partijos Centro Komiteto sekretorius ir kultūros ministras Djula Kalajus. Baigdamas savo kalbą, Djula Kalajus paskelbė sveikinimo šūkį 1848—1849 metų revoliucijos revoliucinio įpėdinio — Vengrijos darbininkų-socialistų partijos ir Revoliucinės darbininkų-valstiečių vyriausybės garbei, didžiojo socializmo reikalo pergalės garbei. Iškilmingas posėdis pasibaigė dideliu šventiniu koncertu, kuriame dalyvavo Raudonosios vėliavos ordinu apdovanotasis A. V. Aleksandrovo vardo Tarybinės Armijos dainų ir šokių ansamblis.


LIAUDIES rūstybės prasiveržimas Kinijos saloje Taivanyje, kurią užgrobė saujelė iš Kinijos išmestų išdavikų ir jų amerikinių globėjų, tartum prožektoriaus spindulys nušvietė ir demaskavo šiuolaikinės imperializmo politikos – visų nacijų neapkenčiamos karo ir kolonijinio pavergimo politikos nusikalstamumą. JAV uždavinys, pareiškė specialiai sušauktoje spaudos konferencijoje valstybės sekretorius Dalesas, dabar yra kažkokiu būdu „nuraminti“ bendrą „padėtį, kuriai gresia sprogimasˮ. Bet pasiekti tokį „nuraminimąˮ Amerikos kolonizatoriams labiau negu sunku. Jeigu jau Čan Kai-ši, šis ištikimiausias” ir absoliučiai atsidavęs JAV sąjungininkas, nesugebėjo sutramdyti masių, jeigu net jis, kaip parodė įvykiai, nepasirodė esąs padėties šeimininku saloje, kurią jis pardavė amerikiečių karinei bazei įsteigti, – tai kaip galima tikėtis, kad kiti panašūs į jį Vašingtono „sąjungininkai” sugebės tai padaryti! Tai tokie pat generolai be armijos. Visi jie turi vieną, bet už tai labai esminį „trūkumą” – juos pripažino JAV, bet nepripažino sava tauta… Patys Amerikos laikraščiai dabar priversti konstatuoti šį faktą. Taivario gyventojai, su karteliu rašo laikraštis „Vašington Post end Taims Herald”, „į kinų nacionalistus (t. y. gomindanininkų gaują) žiūri kaip į žiaurius neprašytus svečius” ir rado būdą „pademonstruoti protestą prieš Čan Kai-ši vyriausybę ir jos amerikinius globėjus”. Dar reikšmingesnė yra platesnė laikraščio išvada: „kontrrevoliucinėms vyriausybėms istorijoje retai pavykdavo išsilaikyti ilgesnį laiką: sukilimą Formozoje galima laikyti įrodymu, kad irimo procesas progresuoja”. Bet ne tik Taivanis liovėsi buvęs paklusnus Amerikai. Laikraštyje „Niujork Taims” žinomas apžvalgininkas Bolduinas samprotauja apie „didėjančią antiamerikinių nuotaikų reikšmę Japonijoje”. Ši didelė šalis vargsta nuo karinių mokesčių ir JAV kariuomenės „postovių”. Susitarimas, pagal kurį iki šiol Amerikos ginkluotosios pajėgos užtvindo Japonijos teritoriją, kelia vis didesnį japonų tautos pasipiktinimą. O kai dėl Amerikos kariaunos elgesio, jos chuliganiškų veiksmų, smurto ir pasityčiojimų, tai, kaip žinoma, Japonijoje jie tokie pat, kaip Taivanyje ir kitose šalyse, paverstose JAV karinėmis bazėmis. JAV gynybos ministras Vilsonas ką tik davė oficialią informaciją apie šias karines bazes. Kalbėdamas senato užsienio reikalų komisijoje, Vilsonas pranešė, kad šiuo metu JAV laiko užsienio teritorijose 1 milijono 200 tūkstančių žmonių armiją! Daugiausia ši armija, pasak jo, sutelkta daugiau kaip 250 Amerikos karinių bazių kitose šalyse. Paneigdamas dabar pasklidusius gandus, kad Jungtinės Valstybės po Taivanio įvykių, vadovaudamosi sveiku protu, esą, ketinančios sumažinti šios kariuomenės ir šių karinių bazių skaičių, gynybos ministras pareiškė štai ką: „JAV baigia sudaryti šį tinklą, ir jokių kiekybinių pakitimų nelaukiama”. Tačiau tai, kas įvyko Taivanyje, – šioje, kaip rašo Amerikos laikraštis „Niujork Uorld Telegram end San”, „ beveik Amerikos kolonijoje” – mažai kuo skiriasi nuo to, kas vyksta daugelyje kitų šalių. Paimkime kad ir Artimuosius Rytus. Jeigu vienos Arabų valstybės, kaip Egiptas ir Sirija, ryžtingai atmeta kolonialistinę „Eizenhauerio doktriną”, o kai kurios, pavyzdžiui, Libanas, ją priima”, tai juk liaudies pažiūra į šią Imperialistinę „doktriną” visur vienoda. Neveltui šiomis dienomis Libane, jo sostinėje Beirute, įvyko masinės demonstracijos prieš „doktriną”. „Eizenhauerio doktriną”, kuri numato paversti Artimųjų ir Viduriniųjų Rytų valstybes naujais „taivaniais”, visiškai suprato liaudies masės. Kaip tik todėl tokius vieningus atgarsius Taivanio įvykiai sukėlė Egipte, Sirijoje, Indijoje, Indonezijoje. „Atėjo laikas amerikiečiams peržiūrėti jų politiką Azijos ir Afrikos šalių atžvilgiu”, – rašo Indonezijos laikraštis „Duta Masakaratˮ. Bet šią politiką, matyti, reikia peržiūrėti ir kitų žemynų atžvilgiu. Kaip rašo Vakarų šalių laikraščiai, ir Europoje plečiasi antiamerikinės nuotaikos: Vakarų Europos gyventojai, kuriems dabar vėl iškilo agresyvaus Vakarų Vokietijos militarizmo atgaivinimo grėsmė ir atominio karo pavojus, dėl visų savo vargų kaltina Amerikos politiką „iš jėgos pozicijosˮ. O kas dedasi Lotynų Amerikoje, šioje teritoriniu atžvilgiu artimiausioje Jungtinėms Valstybėms Amerikos tėvonijoje!? Diktatorinio režimo nuvertimas Kolumbijoje, tebevykstantis sukilimas Kuboje prieš Batistos režimą, streikai Čilėje – visa tai įvykiai, turintieji didžiulės, principinės reikšmės. Juk Lotynų Amerikos valstybės iki dugno pačios patyrė ir patiria, kas yra Amerikos „pagalba” ir karinės „sąjungos” su JAV. Ir Lotynų Amerikos valstybių tautos vis ryžtingiau taria savo ne šiai „pagalbai” ir „sąjungoms”. Amerikos politikos Kinijos atžvilgiu bankrutavimą rodo ir tai, kad artimiausi JAV sąjungininkai, pirmoje eilėje Anglija, atsisakė sekti Amerika vykdant jos antikiniškas priemones. Specialus „Kinijos komitetasˮ (sutrumpintai „Čikomˮ), kuriame dalyvauja Šiaurės Atlanto ir kitų JAV sudarytų karinių blokų šalys, šiomis dienomis svarstė klausimą dėl uždraudimų panaikinimo prekyboje su Kinijos Liaudies Respublika. Nepaisydama, kad JAV atstovai įnirtingai priešinosi, Anglija atsisakė toliau vykdyti liaudies Kinijos ekonominę blokadą, o be to, kaip pripažįsta Amerika, Anglija, matyti, paseks ir daugelis kitų šalių. Gegužės 30 d. Britanijos Bendruomenių rūmuose Anglijos užsienio reikalų ministras Selvinas Loldas oficialiai pranešė, kad jo vyriausybė nutarė susilpninti prekybos su Kinijos Liaudies Respublika kontrolę. Suprantama, JAV valstybės departamentas nedelsė oficialiai pareikšti savo „didžiulį nusivylimą” šiuo Anglijos nutarimu. Tačiau Amerikos diplomatų nusivylimai nekeičia reikalo. Visiškai aišku, kad Anglijos nutarimas rodo, jog pradėjo žlugti ta nesutaikinama ir nešvari didžiausių revoliucinių pakitimų Kinijoje „nepripažinimo” politika, kuri jau vieną kartą žlugo, kai Jungtinės Amerikos Valstybės 16 metų „nepripažino” Tarybų valstybės. Įvykiai Taivanyje rodo, kad sustiprėjo Azijos tautų judėjimas už visišką išsivadavimą. Kovodami už savo idealus, šio judėjimo dalyviai įkvepiantį pavyzdį mato, konkrečiai, tokiose šalyse, kaip Kinija, Indonezija, Šiaurės Vietnamas, Mongolija, kurių tautos neseniai džiaugsmingai pas save sutiko brangų svečią iš Tarybų Sąjungos – drg. Vorošilovą. Sveikindamos taikingą TSRS politiką, jos pabrėžė, kad ši politika yra griežtai priešinga Amerikos politikai. Antra vertus, drg. Vorošilovo kelionė buvo tarybinės liaudies draugystės ir pritarimo visoms Azijos tautoms demonstracija. Azijos tautos, kaip ir mūsų Tėvynes tautos, kupinos kilnaus siekimo gyventi savarankiškai ir nepriklausomai, taikiai ir glaudžioje draugystėje, kaip tik šiam kursui priklauso ateitis.


Lenkai ruošiasi aktyviam žygiui prieš SSSR?;Lenkų politinės sferos tuo labai susirūpinusios

„Berliner Tageblatt“ rašo, kad saryšy su prieš tikybinį persekiojimą Sovietų Rusijoj nukreiptu Popiežiaus pareiškimu Varšuvoj išlipdyti lenkų antikomunistu lygos pasirašyti atsišaukimai, kuriais skelbiama apie pamaldas ir protesto demonstracijas prieš tikybos persekiojimus ir aštriais žodžiais atsiliepiama apie Sovietų vyriausybę. Laikraštis pareiškia, kad šita kampanija, kuria norima išzonduoti dirvą aktyviam Lenkijos žygiui prieš Sovietu Rusija, sukėlė nerimą politinėse sferose. Tą įspūdį dar pagilines faktas, kad tuo pačiu metu lenkų pasiuntinys Maskvoj Patekas ir lenkų pasiuntinys Bukarešte Sembekas atvažiavo į Varšuvą. Vienas lenkų laikraštis paskelbė žinia, kad abu jie buvo pakviesti į Varšuvą sąryšy su rusų kariuomenės judėjimu prie Besarabijos sienos. Savo susirūpinimą dėl minėtų įvykių visų pirma pareiškė lenkų ūkininkų partijos „Stronnictwo chlopskie“ vadas — buves užsienių reikalų viceministeris Dombskis. Kadangi jo kalba lenkų spaudos buvo nutylėta, tai „Berliner Tageblatt“ Varšuvos korespondentas kreipėsi į Dombskį ir tas sutiko duoti pasikalbėjimą. Dombskis visų pirma pareiškė, kad jis savo seimo komisijoj pasakytoj kalboj nurodė į tai, jog prieš Sovietų Rusiją nukreiptos pamaldos ir vyriausybės leidžiamas raginimas prie masinių demonstracijų galėsiąs būti užsieniuose išaiškintas, kaipo įvykis, kuriam autoritetingos sferos pritaria. Dombskio manymu, tas masinis judėjimas esąs beprasmis; tačiau juo beprasmingesnis esąs judėjimas, juo pavojingesniu jis gali virsti. Taip pat pavojingas esąs rinkimas sąrašų po pareiškimu, kuriuo užsienių reikalų ministeris Zaleskis būtų verčiamas prie oficialinio žygio prieš tikybinius persekiojimus Sovietu Rusijoj. Juo lenkų užsienių reikalų ministerija gali būti pastatyta keblion padėtin. Į paklausima apie dabartinius santykius tarp Lenkijos ir Sovietų Rusijos Dombskis atsakė, kad dabar tie santykiai paaštrėjo. Jis priminė fakta, kad derybos lenkų rusų saugumo paktui sudaryti nepažengė nuo negyvo taško. Litvinovo gi protokolas Lenkijai esąs nepakankamas, kadangi jis esąs tik „teoretiškas“. Dombskio pareiškimus „Berliner Tageblatt“ papildo balsais iš lenkų spaudos. Taip pv. „Gazeta Warszawska“, nacionaldemokratų ir katalikų sferų organas, aiškiai pažymi didelį tų sferų susirūpinimą. Tačiau ir šitas laikraštis pasitenkina tik nevisai aiškiais miktelėjimais. Laikraštis visų pirma pažymi, kad jis pilnai remia Popiežiaus akciją ir, kad valstybė, priglaudusi pas save trečią internacionalą, negali laikyti įsikišimu į jos vidaus reikalus, jei Europos valstybės visomis jėgomis kovoja prieš jį. Tačiau, pasak laikraščio, Vakarų Europoj esama galvų, kurios, manydamos, jog artimas yra komunistų žlugimas, rengia žygį prieš Sovietų Rusiją. Kai kas nori tą visų pirma ekonominį žygį paremti politine ir gal kariška akcija. „Matomai, kai kas norėtu svetimomis rankomis žarijas žarstyti, — pareiškia laikraštis, — ir mes galim atvirai pasakyti, kad tai būtu Lenkijos rankos“, „Gazeta Warszawska“ baigia, kad Lenkija, žinodama apie Vokietijos pageidavimą padaryti sienų revizją, greičiau numato karo galimumų vakaruose, negu rytuose. Karas su Rusija neįeina į Lenkijos interesus.


RABATAS, III. 1. (TASS-ELTA). Kaip praneša MAP-o agentūra, vakar Uarglėje – Sacharos centre – įvyko didelė alžyriečių demonstracija, kurios dalyviai rėmė Alžyro respublikos laikinąją vyriausybę. Taikią demonstraciją žiauriai nuslopino Prancūzijos kariuomenė, pradėjusi šaudyti. 8 Alžyro patriotai buvo užmušti ir 15 sužeista. Daug demonstrantų suimta. PARYŽIUS, III. 1. (TASS-ELTA). Alžyro ir Orano miestų gatvėse vakar vėl buvo pralietas taikių Alžyro gyventojų kraujas. Banditai iš „slaptosios ginkluotos organizacijos“ įvykdė daug pasikėsinimų, užmušė ir sužeidė daug žmonių. Užmuštųjų ir sužeistųjų tarpe daug moterų ir vaikų. Sprogimai apgadino kelis pastatus. Tuose pačiuose miestuose „ultros“ apiplėšė kelis bankus ir pavogė apie 200 tūkstančių naujų frankų.


N. Chruščiovas kalbėjosi su Josipu Broz Tito

Gruodžio 6 d. Kremliuje TSKP Centro Komiteto pirmasis sekretorius, TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas N. Chruščiovas kalbėjosi su Jugoslavijos Komunistų sąjungos generaliniu sekretoriumi, Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos prezidentu Josipu Broz Tito. Atvirai ir draugiškai keičiantis nuomonėmis, kaip toliau vystyti broliškus Tarybų Sąjungos–Jugoslavijos santykius, taip pat buvo apsvarstyti dabartinės tarptautinės padėties klausimai. Tarybų Sąjungai pasikalbėjime atstovavo TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko pirmasis pavaduotojas A. Mikojanas ir TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko. Jugoslavijai pasikalbėjime atstovavo Sąjunginės vykdomosios večės pirmininko pavaduotojas A. Rankovičius ir Serbijos liaudies skupščinos pirmininkas I Veselinova


Tverės srityje, netoli Nelidovo miesto, keleivinis traukinys Ryga-Maskva vieno ruožo geležinkelyje susidūrė su prekiniu: daugiau kaip 30 žmonių žuvo, 45 paguldyti į ligoninę. Tarp žuvusiųjų - abiejų šilumvežių brigados (išskyrus vieną mašinisto padėjėja). Susidūrimo metu kilo gaisras, sunaikinęs tris vagonus. Saratovo srities Belakavo atominėje elektrinėje kilo gaisras. Automatinės apsaugos sistema reaktorių nuslopino, radioaktyviųjų medžiagų nuotėkio nėra. Spėjama, kad avariją sukėlė trumpasis sujungimas.


Pereitą sekmadienį Panevėžio mokytojų seminarijos salėje įvyko Tautininkų S-gos penkių apskričių — Panevėžio, Biržų, Rokiškio, Zarasų ir Utenos apskričių komitetų ir skyrių valdybų rajoninis suvažiavimas. Į suvažiavimą buvo atvykę trys centro valdybos atstovai. Iš komitetų ir skyrių dalyvavo 95 atstovai ir apie 30 svečių. Suvažiavimas pradėtas tautos himnu. Panevėžio apskrities komiteto pirmininkas p. Z. Rusteika sveikino centro ir provincijos atstovus, linkėdamas sėkmingai ir vieningai dirbti Tėvynės labui. Į prezidijumą išrinku p. p. Adomaitis, Šiaudinis ir Banionis Centro valdybos atstovai pakviesti garbės prezidijuman. Centro valdybos vardu platų pranešimą padarė p. V. Karvelis, į paklausimus atsakinėjo kiti centro valdybos atstovai. Po pranešimo buvo diskusijos ir paklausimai. Daug paklausimų, davė specijaliai į suvažiavimą tuo tikslu atvykęs svečias, p. Pakarklis. Savo paklausimais, į kuriuos pats paklausėjas aiškinimo formoje juos išplėsdamas, mėgino duoti ir atsakymus, matyt, norėjo suvažiavime sukelti sau palankesnę nuotaiką. Buvo ir dar vienas ypatingas svečias, kuris sakėsi atvykęs net iš Marijampolės. Bet diskusijose jis nedalyvavo, tik prašė suvažiavimą, kad išklausytų jo trumpą referatėlį, kurio tačiau suvažiavimo atstovai klausyti nepanorėjo. Centro atstovams atsakius į paklausimus ir plačiau paaiškinus apie esamąją padėtį, susidarė graži nuotaika, nes visiems pasidarė aišku, kad tariamieji „aktyvistai“ operuoja tendencingomis nuomonėmis, neturinčiomis realaus pagrindo. Suvažiavimo dalyviai, nustebinti dideliu svečių „uolumu“, sprendžiant aktualesnius klausimus, pradėjo kaltinti prezidijumą šališkumu, nes buvo manyta, kad tyčia jiems leidžiama daugiau kalbėti, kad negalėtų plačiau išsitarti provincijos atstovai. Tačiau paaiškėjus, kad tas įvyko daugiausia dėl prezidijumo nesugebėjimo vesti suvažiavimą, prezidijumas buvo paliktas savo pareigose. Po to kiti klausimai buvo labai gyvai ir įdomiai svarstomi. Suvažiavimas pasiuntė sveikinimo telegramas Respublikos Prezidentui p. Smetonai, Vyriausybei, Kariuomenei ir broliams vilniečiams. Suvažiavimas atsisakė sveikinti prof. Voldemarą, nors kai kas tam dėjo daug pastangų. Iš 95 suvažiavimo atstovų už sveikinimą.


1994 metų pabaigoje Baltarusija taps nebranduoline valstybe. Tai laikraštyje „Minskaja pravda” pareiškė Baltarusijos AT nacionalinio saugumo, gynybos ir kovos su nusikalstamumu komisijos pirmininko pavaduotojas J.Popovas. Pagal susitarimą su Rusijos vadovybe per dvejus metus iš Baltarusijos planuojama išgabenti kovinę techniką ir 81 tarpžemyninę raketą. Tikimasi, kad iki 1994 metų gruodžio 30 d. respublika taps nebranduoline valstybe.