Ukrainoje atsirado naujų opozicionierių šalies prezidentui Leonidui Kučmai. Pirmas tokiu tapo pats Kučma. Jis pareiškė, kad dėl neatsakingos politikos (asmuo, atsakingas už tokią politiką, žinoma, įvardytas nebuvo) “šalis atsidūrė ant finansų katastrofos slenksčio”. Opozicija Ukrainoje dabar madinga. Niekas nenori prisiimti atsakomybės. Visi pasiryžę tapti kankiniais, nukentėjusiais kovoje su valdžia. Kai dešinioji Černovolo ranka Kostenka padėjo “valstiečiui” Tkačenkai tapti Aukščiausiosios Rados pirmininku, Černovolas pareiškė, kad Ruchas yra opozicija. Tiesa, irgi nepasakė - kam. Tačiau visos proprezidentiškos visuomenės informavimo priemonės tuojau pat pranešė tautai apie naujuosius opozicionierius iš Rucho. Kučmos pažangieji socialistai irgi opozicijoje kraštutiniams kairiesiems. Ši opozicija vadinasi socialistinė. Drg. Tkačenka, kurio kandidatūrą taip rėmė pažangioji socialistė drg. Vitrenko, pasinaudodamas tarnybine padėtimi, tiesioginiame eteryje pažangiųjų socialistų vadovę pavadino kvaiša. Tačiau prezidento opoziciškumo atvejis ypatingas. Vos atsisėdęs į prezidento kėdę Kučma savo įsaku įvedė valstybinės vidaus paskolos obligacijas. Žinoma, obligacijos gali būti naudingos. Pavyzdžiui, Vokietijoje jos duoda 5 proc. metinių palūkanų, JAV - 6 proc., o Rusijoje - net 17 proc. Tik turbūt niekur už jas nemokama 50 proc. metinių palūkanų. Obligacijos išperkamos per 3, 6, 9 arba 12 mėnesių. Kučmai labai reikia pinigų, todėl ir buvo sukurta ukrainietiška MMM piramidė. Kai ji grius, bus hiperinfliacija. (Valstybinių trumpalaikių obligacijų piramidė jau griuvo Rusijoje. Šios šalies vyriausybė jau pareiškė, kad“pradžioje” atideda palūkanų mokėjimą ir obligacijų išpirkimą trims mėnesiams. - A.N.) 1997 m. Ukrainoje obligacijų buvo parduota už 10 mlrd. grivinų (5 mlrd. dolerių). Kad būtų išpirktos visos nuo pernai likusios obligacijos, Finansų ministerijai teks parduoti naujų ne mažiau kaip už 8 mlrd. grivinų. Sausio mėnesį jų parduota už 850 mln. grivinų. Atrodytų, viskas pagal planą. Tačiau iš kur atsirado tiek pirkėjų? Pasirodo, pusę naujų obligacijų pirko Nacionalinis bankas! Bet juk ne jam Finansų ministerija leidžia obligacijas. Tad Nacionalinio banko ištekliai skiriami palaikyti obligacijas, o grivinos kursas krinta. 1997 m. pabaigoje doleris kainavo 1,8 grivinos, dabar - jau 2,12. Ir Ukrainos valdžia jau kalba, kad skubiai reikia “stabilizavimo paskolos”. Be jos - katastrofa, nes valstybė negali surinkti mokesčių. Nemokėti už obligacijas irgi negali. Jeigu JAV neduos dolerių, teks spausdinti grivinas. Tyliai tai jau daroma. Finansų katastrofos išvakarėse vykęs JAV viceprezidento vizitas parodė, kad dabar Ukrainai svarbiausias yra JAV veiksnys. Savo ruožtu Goras kelis kartus paminėjo prezidento Kučmos “vadovaujantį vaidmenį” ir sveikino “jo svarbius bei ryžtingus žingsnius”. Juk būtent Kučmai, o ne Kravčiukui pradėjo duoti paskolas Tarptautinis valiutos fondas. 1994 m. jis skyrė Ukrainai 370 mln. dolerių, 1995 m. - 1157 mln., 1956 m. - 500 mln., 1957 m. - 200 mln., 1998 m. - 50 mln. dolerių. Iškalbinga dinamika. Iš viso Ukraina gavo per 2 mlrd. dolerių. Žinoma, su 200 mlrd. dolerių, kuriuos gavo Rusija, nėra ko lyginti. Tačiau dabar iškart reikia tokios sumos - 2 mlrd. dolerių. Be to, Goras sakė, kad Vašingtonas per kitų metų rinkimus rems tą kandidatą, kuris užtikrins, kad būtų vykdomos Tarptautinio valiutos fondo sąlygos, vyktų reformos ir būtų palaikomi stabilūs santykiai su JAV. Reikia manyti, Kučma užuominą suprato. Dar kartą prisiminkime Tarptautinio valiutos fondo paskolų dinamiką. 1995 m. 1157 mln. dolerių gavo premjeras Marčiukas (buvęs USSR KGB pirmininkas ir buvęs Ukrainos saugumo tarnybos vadovas). Dabar liaudies deputatą Jevgenijų Marčiuką remia tos pačios jėgos, kaip ir prezidentą Leonidą Kučmą. Todėl Kučma nekreipia jokio dėmesio į Kravčiuko priešinimąsi prezidento, socialdemokratų politikai. Tai “laisvos demokratinės konkurencinės politinės kovos zona”. Teisėjas - JAV. Goro vizitas dar kartą, turbūt paskutinį, leido Kučmai suprasti: jeigu Ukrainos valdžia nori išgyventi, ji turi laikytis Vašingtono nustatytų žaidimo taisyklių. Tarp tų taisyklių galima paminėti ir reikalavimą, kad Ukraina vykdytų 1995 m. memorandumą, kuriame sakoma, jog iki 2000 m. Černobylio atominė elektrinė bus uždaryta. Kučma net buvo priverstas pareikšti (iki naujų Ukrainos prezidento rinkimų liko vos metai), kad “niekas neabejoja, jog elektrinę būtina uždaryti”. O juk Goro vizito išvakarėse Ukrainos vyriausybė sakė, kad elektrinė laiku nebus uždaryta, nes Vakarų partneriai nepakankamai finansuoja statomas Rovno ir Chmelnickio atomines elektrines. Goras pinigų neatvežė, nors Kijevas labai jų laukė. JAV viceprezidentas atsivežė tik pranešimą apie Černobylio katastrofos padarinius. Ką gali pasiūlyti Ukraina? Aišku, kad ji gali tik tiksliai vykdyti nurodymus. Antraip santykiai su JAV neabejotinai pablogės, o prezidento rinkimų išvakarėse tai labai pavojinga. Europos Sąjungai plėstis bus sunkiau negu NATO Šį pavasarį Europos Sąjunga pradėjo oficialias derybas su šešiomis Rytų Europos šalimis dėl būsimos jų narystės. Tačiau dauguma Vakarų Europos gyventojų nelabai patenkinti Europos Sąjungos plėtra į Rytus. Tai liudija visuomenės apklausos, kurią “Europos barometro” tarnyba Europos komisijos užsakymu surengė 15 šalių, priklausančių Europos Sąjungai, duomenys. Liberaliausiai nusiteikę Danijos ir Skandinavijos šalių gyventojai: daugiau kaip pusė apklaustųjų pritartų, kad į Europos Sąjungą būtų priimtos beveik visos Rytų Europos šalys, net Rumunija ir Bulgarija. O štai kitų Europos Sąjungos šalių, išskyrus Graikijos, gyventojai, kol kas nelabai pritaria Europos Sąjungos plėtrai. Išimtis daroma tik Vengrijai bei su išlyga Čekijai. Lenkiją, kaip teigia “Rosijskaja gazeta”, “nors ir keista, palaiko tik Baltijos šalys”. Turbūt netikėčiausi apklausos duomenys buvo Slovėnijai, kuri yra tarp pirmųjų būsimų Europos Sąjungos narių (šioje šalyje nuolat kyla ekonomika, neblogi finansų rodikliai. Tačiau prieš Slovėnijos narystę Europos Sąjungoje pasisako daugiausia europiečių. Sociologų nuomone, veikiausiai įtakos turi tai, kad daugelis Europoje vis dar žiūri į Slovėniją kaip į Jugoslavijos bei neramių Balkanų dalį ir nenori nemalonumų. Estijos atžvilgiu, rašo “Rosijskaja gazeta”, netikėtumų nebuvo, nes pačioje pradžioje buvę aišku, kad jos kvietimas į Europos Sąjungą - politinis žingsnis bei nuolaida Skandinavijos šalims ir JAV. Apklausa tik patvirtinusi, kad Talinas tarp visų pakviestųjų į Europą vertinamas prasčiausiai: jį palaiko ne daugiau kaip trečdalis apklaustųjų (išskyrus švedus, suomius ir danus), o 40 proc. europiečių yra labai nusistatę prieš estus. Apie Lietuvą ir Latviją, rašo Rusijos Valstybė Dūmos poziciją atspindintis laikraštis, “nė kalbėti neverta”, tiesa, nepateikdamas jokių duomenų. Nelabai palankų Vakarų Europos gyventojų požiūrį į Europos Sąjungos plėtrą nesunku paaiškinti. Iš “Europos barometro” apklausos duomenų galima daryti išvadą, kad Europos Sąjungos šalių gyventojai Sąjungos plėtros nelaiko būtina. Vos ne 90 proc. apklaustųjų mano, kad Europos Sąjunga turėtų sutelkti jėgas kovai su nedarbu, aplinkos teršimu. Paaiškinti žmonėms, kad žemės ekologinė sistema yra bendra ir tarša nepripažįsta sienų, nelengva. O, svarbiausia, du trečdaliai Vakarų europiečių Europos Sąjungos plėtrą laiko neaktualia, nes bijo, kad sumažės jų pajamos. Austrai ir lenkai labai susirūpinę, kad iš Rytų plūstelės pigi darbo jėga. Beje, Europos Sąjungoje dabar 18 mln. bedarbių. “Europos barometro” apklausa patvirtina specialistų pranašystę, kad Europos Sąjungos plėtra į Rytus, skirtingai nuo NATO plėtros, nebus nei lengva, nei greita.


Prancūzų spauda remia Dancigo koridoriaus grąžinimą Vokietijai

Vokiečiams būsiančios grąžintos kolonijos. „Vokietijos suskaldymas į dvi dalis — Versalio sutarties kvailumas“ sako „Volonté“. Ekonominės lengvatos Lenkijai Dancigo uoste už koridorių. Paryžius. VI. 11 (Elta). „Volonté“, svarstydamas vokiečių prancūzų santykius, pareiškia, kad Prancūzijoj jau turi būti suprastas faktas, jog santykiai pasikeitė ir su Vokietija turi būti ieškoma draugingo bendradarbiavimo. Tas susiartinimas su Vokietija turi būti tiek ekonominis, tiek politinis. Jam pasiekti turi būti panaikinti pasai, nustatyti palankūs muitai ir sudaryta muitų sąjunga. Iš kitos pusės turėtų būti sudaryta Tautų Sąjungos ribose drauginga sąjunga. Pereidamas prie santykių su Vokietija pagerinimo smulkmenų, laikraštis reikalauja, kad Vokietija atsisakytų Elzaso ir Lotaringijos ir pasižadėtų neremti Elzaso autonomistų. Saaro klausimas turi būti išspręstas abiem pusėm priimtinu būdu. Toliau laikraštis pažymi, kad Vokietijos reikalavimas suteikti jai kolonijų ar mandatų visai teisėtas. Laikraštis mano, kad, naujai skirstant kolonijas, ir į Vokietijos pageidavimus bus atsižvelgta ir kad, esą, Prancūzija čia jokių kliūčių nedarys. Austrijos susijungimo su Vokietija klausimas savaime atkris, jei prie vokiečių prancūzų sąjungos prisidėtų ir Austrija ir jei būtų sudaryta vokiečių prancūzų muitų sąjunga. Pasiliktų neišspręstas tik koridoriaus klausimas. Šituo reikalu Vokietijos pretenzijos visai teisėtos. Laikraščio nuomone, didžiausias Versalės sutarties kvailumas ir neteisybė glūdi tame Vokietijos padalinime į dvi dalis. Visas koridorius turėtų būti grąžintas Vokietijai. Lenkija gi galėtų būti kompensuota, suteikiant jai ekonominių lengvatų Dancigo uoste. Laikraštis pastebi, kad koridoriaus klausimas Lenkijai esąs tik prestižo klausimas ir reikia manyti, kad su laiku Lenkija įsitikins, jog šita auka Europos interesams turi būti padaryta ir kad jos nesutikimas vėliau jai galėtų per brangiai atsieiti, jei Prancūzija vieną gražią dieną turėtų pasirinkti tarp klaidingai suprastų Lenkijos interesų ir savo krašto gyvybės interesų. Tas pasirinkimas, pasak laikraščio, prancūzų vyriausybei būtu nesunkus. Skandališka Plonsko gyventojų peticija Lenkijos prezidentui Vokiečių okupacijoj buvo geriau, nei šiandien Lenkų prezidentas prieš kurį laiką lankės Plonske. Ta proga, kaip „Gazeta Warszawska“ praneša, Plonsko apskrities gyventojai prezidentui įteikė peticiją. Peticija yra tokia savotiška ir, kaip „Gazeta Warszawska“ pažymi, taip dabar lenkų provincijoje viešpataujančiai nuotaikai charakteringa, kad ją čia paduodame ištisai. Peticija skamba šitaip: — Vietos gyventojai, administracijos suterorizuoti, negali Tau įteikti Tavo atsilankymo proga peticijos per savo teisėtus atstovus, kurie nenori ir negali užsitraukti ant savęs šikanų, ir todėl mes, žemiau pasirašiusieji, kurie jau nieko nebeturime nustoti, vietos gyventojai, patys įteikiame į Tavo rankas šį prašymą: „Didžiai gerbiamas Pone Prezidente, nežiūrėk į vietos santykius pro vietinės valdžios sferų rožinius akinius. Pakalbėk su mūsų dirbančiąja visuomenės dalimi, su pirkliais ir ūkininkais, o jie visi kaip vienas Tau pasakys, kad net vokiečių okupacijos metu nebuvo pas mus tokio skurdo ir taip sunkios mokesčių naštos, kaip kad šiandien. Vokiečiai atimdavo visus mūsų darbo vaisius, bet ir mums šį tą palikdavo, atskaitydavo pragyvenimui; dabartinės valdžios sferos, savo žemažiūriu šeimininkavimu, net užmiršta, kad mums reikia pragyventi. Esame visi nepatenkinti, tiek ūkininkai, tiek pirkliai, ir mūsų prekyba, vos užgimusi, jau merdi po milžiniška mokesčių našta. Didžiai gerbiamas Pone Prezidente, mūsų vietos storasta, kuris tarp kitko, dar tebegyvena užgrobtame svetimame trobesyje ir nenori jo atiduoti teisėtam savininkui, Tau už valandėlės parodys puikią, tiesa, į kreditą, į mūsų sąskaitą naujai pastatytą didelę ligoninę, bet atsimink, kad tai tik gestas bankroto, kuris puota, gėlėmis ir feierverkais nori pridengti savo skurdą ir stoka pinigų, savo negalėjimą atsiteisti su skolininkais ir bankrotą. Dėl Dievo meilės, atkreipk savo dėmesį į visa tai, didžiai gerbiamas Pone Prezidente, nes, jei Tavo valdžia prives mus prie nevilties, tai ir Tau nepaliks nei garbės iš to nei ateities“.. Po peticija padėta 111 parašų. Tikrai, Lenkija nepaprastų „galimumų“ šalis…


Pranešimuose iš Katangos sakoma, kad ten platinamas raštiškas Čiombės pareiškimas, kuriame grasinama, kad, jeigu SNO kariuomenė nesustabdys savo puolimo, tai bus imtasi kraštutinių priemonių net tokių, kaip „viso ekonominio potencialo“ sutriuškinima


LATGA - TARPTAUTINĖS KONFEDERACIJOS NARĖ

Stokholme įvykusiame Tarptautinės autorių draugijų konfederacijos - CISAC - administracinės tarybos posėdyje nutarta priimti Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūrą šios organizacijos tikrąja nar


Tarybinė santvarka, įsikūrusi pas mus 1940 m., atnešė moteriai tikrą, nebe teoretinę, nebe lozungišką laisvę ir lygybę. Ji atidarė moteriai kelią į visas gyvenimo sritis, ji įgalino ją bandyti savo jėgas ir dirbti visose srityse, kurias buvo monopolizavę vyrai, arba į kurias moteris seniau esant buržuazinei santvarkai, įsileisdavo su dideliu skepticizmu ir su dideliais rezervais. Įsigijusios laisvę, mūsų moterys, su energija ir džiaugsmu ėmėsi kurti naują gyvenimą. Jos veržte veržėsi į darbą, žinodamos, kad dabar jau dirba nebe svetimiems, nebe išnaudotojams, bet tik sau ir savo tėvynei. Deja, neilgai, kaip žinome, truko tas šviesusis laikotarpis. Užėjo trys niūrūs vokiečių okupacijos metai. Ir vėl visą mūsų šalį sukaustė retežiai. Moterims vėl buvo užkrauta dviguba vergovė: kaip žmogui ir kaip moteriai. Jau pirmuoju okupacijos laikotarpiu kiek labiau tarybiniais laikais pasireiškusios savo darbu moterys buvo sugrūstos į kalėjimus, iššaudytos ar išgabentos į Vokietijos stovyklas. Amatininkės, darbininkės — specialistės, darbo inteligentės tose stovyklose dirbo juodžiausią ir purviniausią darbą. Neretas buvo atsitikimas, kad hitlerininkai sučiupdavo moteris gatvėje ir nuvarydavo į viešuosius namus… Tačiau Lietuvos moterys nepasidavė pavergiamos. Jos ne vien tik pasyviu pasipriešinimu ir boikotu trukdė griovikišką okupantų darbą. Mūsų patriotės palaikė ryšius su partizanais, pačios apsiginklavusios ėjo į miškus naikinti fašistinių žvėrių jos, nepaisydamos aukų, kalėjimų ir mirties, įkvėpė savo sūnus, vyrus ir brolius kovai dėl Tarybų Lietuvos ir visos žmonijos laisvės. Per tuos trejus klaikius okupacijos metus Lietuvos moteris išlaikė egzaminą. Tas brandos atestatas, kurį ji užsitarnavo — tai teigė būti laisvu, lygiateisiu Tarybų Sąjungos piliečiu. Dabar, Raudonajai Armijai išvadavus kraštą iš vokiškosios vergovės, Lietuvos moteris nusikratė fašizmo retežių. Ji su pasiryžimu, džiaugsmu ir užsidegimu, drauge su savo vyru, sūnum ir broliu stoja į naują tėvynės atstatymo darbą, tikrai žinodama, kad jau niekas ir niekuomet jai jokių pančių nebeuždės.


Masiniam politiniam darbui rinkiminės kampanijos metu mūsų partija kreipia didžiulį dėmesį. Agitacinį propagandinį darbą pradeda dirbti vis nauji ir nauji mūsų Tėvynės patriotų būriai. Kiekvienoje apskrityje agitatoriai dabar skaičiuojami jau šimtais. Ypač džiugu, kad į agitacinį darbą vis plačiau įsitraukia mūsų krašto inteligentija ir pirmiausia liaudies švietėjai — mokytojai. Štai Šiaulių mieste agitatorių tarpe yra 132 mokytojai, Švenčionių apskrityje — 170 mokytojų ir t. t. Visi šie tūkstančiai agitatorių atlieka didžiulį darbą, padėdami mūsų partijai išaiškinti dirbantiesiems tarybinį rinkimų įstatymą, Stalino Konstitucijos principus, organizuodami darbo žmones politinių ir ūkinių uždavinių išsprendimui. Tačiau, kad agitatorių darbas būtų dar efektyvesnis, mūsų partinės organizacijos privalo nuolat dirbti su agitatoriais. Reikia atsiminti, kad daugumas šių agitatorių neturi masinio politinio darbo patyrimo, kad dažnai jiems trūksta elementaraus marksistinio leninistinio išsilavinimo. Argi nuostabu, kad tokie agitatoriai neatsako tinkamai į aktualius gyventojams klausimus, o kartais padaro ir rimtų politinių klaidų? LKP(b) CK VIII plenumas pareikalavo iš mūsų partinių darbuotojų organizuoti sistemingą agitatorių mokymą seminaruose ir agitkolektyvuose. Vykdant plenumo nutarimą, Vilniuje buvo pravestas 4 dienų respublikinis propagandos ir agitacijos darbuotojų pasitarimas. Klaipėdoje ir Vilniuje tik ką baigėsi penkių dienų seminaras agitatoriams, vykstantiems iš šių miestų į apskritis. Netrukus bus baigtas toks pat seminaras Kaune ir Šiauliuose. Suaktyvėjo darbas su agitatoriais ir provincijoj. Štai Vilniaus apskrityje penkiuose valsčiuose pravesti dviejų dienų seminarai valsčių agitatoriams. Seminarams vadovavo apskrities komiteto propagandos ir agitacijos skyriaus darbuotojai. Šumske ir Šalčininkuose agitatoriai mokosi politinėse mokyklose pagal atskirą programą. Reguliarūs agitatorių susirinkimai šaukiami ir Kaune. Čia jie jau išnagrinėjo rinkimų nuostatus, Stalino Konstituciją, išklausė pranešimų apie tarybinės santvarkos pranašumą prieš kapitalistinę santvarką. Nemažą pagalbą agitatoriams teikia Centrinėje Valstybinėje bibliotekoje atidaryta rinkiminės literatūros paroda. Plenumo nutarimai atkreipė partinių organizacijų dėmesį į darbą su agitatoriais ir kitose apskrityse. Tačiau šis darbas toli gražu nėra pakankamas. Smarkiai atsilieka darbe su agitatoriais Vilkaviškio, Panevėžio, Biržų, Rokiškio partinės organizacijos. Geriausiu atveju čia pasitenkinama vienkartiņiu seminaru agitkolektyvų vadovams. Agitatoriai, dirbantieji kaimuose, tokių seminarų visai neapimami. Darbas su agitatoriais turi būti vedamas sistemingai ir reguliariai. Seminarams pravesti reikia pritraukti geriausius apskričių darbuotojus. Šiuo metu į apskritis vyksta nemažas skaičius įgudusių agitatorių iš miestų, jų tarpe pavieniai LKP(b) CK propagandos skyriaus darbuotojai ir propagandistų grupės. Apskričių komitetų pareiga produktingai išnaudoti šias kvalifikuotas jėgas pranešimams ir seminarams agitatorių tarpe. Didelę pagalbą agitatoriams gali suteikti ir partiniai kabinetai apskrityse. Čia visuomet turi būti parinkta rinkiminė literatūra, padarytos iškarpos agitatoriams reikalingų straipsnių, jos sugrupuotos pagal temas, kad agitatorius, partkabinete vedėjo padedamas, galėtų greitai susirasti reikalingą medžiagą ir pasirengti pranešimui. Darbą su agitatoriais apima ne tik pranešimai bei seminarai. Nemažesnę reikšmę turi agitatorių kultūrinis aptarnavimas, susirinkimų metu surengiant jiems kino seansus, koncertus, parodant jiems spektaklius ir t. t. Tiktai rūpestingai lavindami agitatorius, nuolat kontroliuodami darbą, mes pakelsime agitatoriaus autoritetą darbo žmonėse ir užtikrinsime aukštą politinio masinio darbo kokybę rinkiminės kampanijos metu.


ARMĖNIJA – AZERBAIDŽANAS: PALIAUBŲ NESILAIKOMA

Interfax duomenimis, einantis Rusijos premjero pareigas J.Gaidaras šiandien gali apsilankyti Armėnijoje ir Azerbaidžane. Paskutinis dviejų respublikų susitarimas nutraukti ugnį buvo sudarytas tarpininkaujant Rusijos atstovams. Į Baku atvyko pirmieji stebėtojai iš Rusijos, kurie turės sekti, ar laikomasi paliaubų kalnų Karabache ir Azerbaidžano bei Arménijos pasienyje. Netrukus turėtų atvykti stebėtojų iš Baltarusijos, Kazachstano ir Ukrainos. Armėnija ir Azerbaidžanas skelbia, kad susitarimo nutraukti ugnį nesilaikoma.


Šešių Vakarų Europos šalių (Prancūzijos, Vakarų Vokietijos, Italijos, Belgijos, Olandijos ir Liuksemburgo) užsienio reikalų ministrai šiandien pasirašė Romoje Euratomo ir „bendrosios rinkos” sutartis. Tos sutartys, kaip yra žinoma, numato įsteigti Europoje dvi naujas uždaras organizacijas, trukdančias organizuoti ekonominį ir politinį bendradarbiavimą visos Europos pagrindu. Minėtų šešių šalių „bendrosios rinkos” rėmuose bus palaipsniui panaikinti muito mokesčiai, apsaugojantieji kiekvienos šių šalių ekonomiką. Euratomo sutartis numato, kad šešios šalys (visos jos yra NATO karinio bloko nariai) bendradarbiaus atominės energijos srityje. Vienas iš šios sutarties padarinių bus tai, kad Vakarų Vokietijoje bus gaminama atominė energija, o vėliau ir atominis ginklas.


AT deputatai, pasivadinę „Sąjūdžio koalicija už demokratinę Lietuvą”, boikotuoja Aukščiausiosios Tarybos sesijos posėdžius, vengia svarstyti ne tik politinius, bet ir ekonominius klausimus, dar labiau didindami Lietuvos ūkio krizę, kurios viena priežasčių - dešiniųjų radikalų neapgalvota politika. Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas V.Landsbergis padėtį apibūdina kaip konstruktyvų darbą tarsi „dvejuose Parlamento rūmuose”, tuo įteisindamas Parlamento skilimą ir nesiimdamas priemonių paveikti iš salės išėjusius deputatus. Naudodamos politinį šantažą, dešiniosios frakcijos bando primesti kitiems deputatams derybas, izoliuojant LDDP ir Lenkų frakcijas. Centro, Liberalų ir Tautos pažangos frakcijos kaltinamos tuo, kad atseit pasirinko prokomunistinę orientaciją, vykdo LDDP valią ir t.t. Tačiau norėtume pastebėti, kad tarp „radikaliųjų” frakcijų deputatų buvusių komunistų yra ne mažiau, be to, būtent joms artima „bolševikinė” mąstysena. Šiuo metu siekiama izoliuoti LDDP frakciją nuo frakcijų konsultacijų ir tuo ribojamos mūsų deputatų teisės. Visą kaltę už ekonominės, politinės situacijos nestabilumą vėlgi bandoma suversti LDDP. Netgi savotiškai lenktyniaujama, kas labiau užsipuls mūsų partiją, ir tai praktikuoja ne tik dešiniųjų frakcijų atstovai. Pareiškiame, jog mes nedalyvausime užkulisiniuose politiniuose žaidimuose, nepasiduosime AT pirmininko bei „radikaliųjų” AT frakcijų spaudimui galutinai suskaldyti Aukščiausiąją Tarybą. Sieksime darnaus ir konstruktyvaus darbo bei civilizuoto aktualių problemų sprendim


Naujos duomenų bazės id, Senos duomenų bazės id

Šiais metais dirvonuose ir plėšiniuose laukiamas geras derlius. Derliui sėkmingai nuimti trumpais terminais ir be nuostolių papildomai prireiks daug darbo jėgos. VLKJS CK priėmė nutarimą „Apie komjaunuolių ir jaunimo dalyvavimą nuimant derlių dirvonų ir plėšinių įsavinimo rajonuose“. VLKIS CK kreipėsi į komjaunuolius ir komjaunuoles, į visą tarybinį jaunimą, kviesdamas vykti nuimti derliaus. VLKJS CK įpareigojo pirmines komjaunimo organizacijas, komjaunimo rajonų, miestų, sričių, kraštų komitetus ir sąjunginių respublikų LKJS CK vesti jaunimo tarpe platų aiškinamąjį ir organizuojamąjį darbą ryšium su jaunimo atrinkimu ir pasiuntimu nuimti derliaus. VLKJS CK rekomendavo komjaunimo organizacijoms perskaityti ir apsvarstyti Kreipimąsi komjaunuolių ir jaunimo susirinkimuose. Komjaunimo pirminės organizacijos, komjaunimo rajonų, miestų, sričių, kraštų komitetai ir sąjunginių respublikų LKJS CK turi š. m. birželio - liepos mėnesiais atrinkti ir pagal TSRS Žemės ūkio ministerijos, TSRS Tarybinių ūkių ministerijos ir TSRS Grūdų produktų ministerijos paraiškas nusiųsti dviem mėnesiams 200 tūkstančių žmonių iš miesto jaunimo, dirbančio pramonės įmonėse, įstaigose, o taip pat iš aukštųjų mokyklų studentų, pareiškusių norą važiuoti nuimti derliaus į dirvonų įsavinimo rajonus. VLKJS CK atkreipė LKJS CK, komjaunimo kraštų ir sričių komitetų dėmesį, kad nuimdamas derlių jaunimas susidurs su sunkumais. Todėl komjaunimo organizacijos turi labai atidžiai atrinkti jaunimą, nusiųsti derliaus nuimti garbingiausius, valingus, fiziškai sveikus ne jaunesnius kaip 18 metų jaunuolius. Rekomenduota prie komjaunimo miestų ir rajonų komitetų sudaryti atrinkimo komisijas. Išvažiuojantiems derliaus nuimti komjaunimo miestų ir rajonų komitetai turi įteikti VLKJS CK nustatyto pavyzdžio komjaunimo kelialapį. Komjaunimo pirminėms organizacijoms, komjaunimo rajonų, miestų, sričių, kraštų komitetams ir sąjunginių respublikų LKJS Centro Komitetams VLKJS CK pataria sudaryti iš vykstančio derliaus nuimti jaunimo smogiamuosius būrius ir brigadas, kurias reikia siųsti i plėšinines žemes su atitinkamų rajonų ir miestų komjaunimo organizacijų Raudonosiomis vėliavomis. Smogiamiesiems būriams ir brigadoms vadovauti visam derliaus nuėmimo laikui pasiūlyta komjaunimo rajonų, miestų, sričių komitetų sekretoriams. Sąjunginių respublikų LKJS CK, komjaunimo kraštų ir sričių komitetai bendrai su žemės ūkio organais ir susisiekimo organais įpareigoti užtikrinti organizuotą jaunimo siuntimą specialiais ešelonais, pasirūpinti, kad jaunimas pasiimtų su savimi reikalingus buitinius daiktus. Komjaunimo komitetai turi užtikrinti gerą auklėjamąjį ir kultūrini-masinį darbą komjaunimo ir jaunimo tarpe tiek kelionėje, tiek ir betarpiškai kolūkiuose, MTS ir tarybiniuose ūkiuose, paskirti iš jaunimo tarpo masinių žaidimų organizatorius, pramogų organizatorius, bajanistus, sportinio darbo organizatorius. Svarbu, kad išvažiuojantis jaunimas butų aprūpintas knygomis, Šaškėmis, šachmatais, domino, muzikos instrumentais ir sporto inventoriumi. VLKJS CK yra tos nuomonės, kad tai visiškai gali padaryti savo jėgomis komjaunimo organizacijos. VLKIS CK įpareigojo Kazachstano LKJS CK, dirvonų ir plėšinių įsavinimo rajonų komjaunimo kraštų komitetus ir sričių komitetus bendrai su tarybinių ūkių, MTS, kolūkių. Grūdų paruošų punktų ir elevatorių vadovais, su partinių organizacijų pagalba užtikrinti šiltą atvykstančio derliaus nuimti jaunimo priėmimą; siekti, kad būtų laiku paruošti būstai, organizuotas jaunimo maitinimas, kultūrinis-buitinis aptarnavimas. Atvažiavusiųjų tarpe reikia plačiai išvystyti socialistinį lenktyniavimą, kad kiekvienas komjaunimo pasiuntinys dirbtų iš visų savo jėgų, įvykdytų ir viršytų gamybines užduotis ir pateisintų pasitikėjimą, kurį jam parodė komjaunimas. VLKJS CK nustatė paskatinimo priemones pasižymėjusiems nuimant derlių komjaunuoliams ir jaunimui. VLKJS Centro Komitetas išreiškė įsitikinimą, kad sąjunginių respublikų LKJS CK, komjaunimo kraštų, sričių, miestų, rajonų komitetai Ir pirminės komjaunimo organizacijos garbingai pateisins aukštą partijos ir vyriausybės pasitikėjimą, nusiųs derliaus nuimti į dirvonų ir plėšinių įsavinimo rajonus geriausius komjaunimo, tarybinio jaunimo atstovus ir tuo pačiu įneš savo indelį visaliaudinę kovą už dirvonų įsavinimą, už tai, kad būtų įgyvendinti TSKP XX suvažiavimo nurodymai toliau kelti socialistinį žemės ūkį.


Vėl aštrėja Aigipto santykiai su Anglija

Aigipto vyriausybės krizis. Radio žiniomis, naujas krizio pavojus gresiąs Aigipto vyriausybei. Ministeris pirmininkas jau įteikęs karaliui atsistatydinimo raštą, bet karalius atsistatydinimo dar nepriėmęs. Nesusipratimai kilę dėl Aigipto santykių su Anglija. Spėjama, kad netrukus bus paleistas Aigipto parlamentas.


TBILISI, (TASS). Jaunimo tarpe labai populiarus internacionalinės draugystės kambarys, kuris atidarytas Tbilisio pionierių ir moksleivių rūmuose. Čia jie susipažįsta su savo draugų iš 1iaudies demokratijos šalių gyvenimu, mokslu, pionieriškais darbais. Įdomi medžiaga surinkta skyriuje „Mūsų draugai kinai”. Atkreipia dėmesį šilke austas Mao Cze-duno portretas. Jį atsiuntė kinų pionieriai. Šiame skyriuje išstatyti albumai, nuotraukos, literatūra pasakoja apie Kinijos pionierių organizacijos įsteigimo istoriją, Kinijos Liaudies Respublikos vaikų gyvenimą ir mokymąsi. Internacionalinės draugystės kambaryje yra medžiagos, pasakojančios apie Rumunijos, Čekoslovakijos, Bulgarijos, Albanijos, Lenkijos pionierių gyvenimą. Po vitrinų stiklais saugomi tarybinių moksleivių susirašinėjimo su liaudies demokratijos šalių moksleiviais laiškai. Tbilisio moksleiviai domisi savo draugų iš užsienio dovanomis. Štai bulgarų pionieriaus uniforma, greta kurios guli pilotė ir raudonas kaklaraištis. Čia pat galima pamatyti keturių stygų albanų liaudies instrumentą, rumunų pionierių meniškai padarytas lėles, įvairius jaunimo ir pionierių ženklelius, sporto gaireles.


Perkeliamas JAV 6-asis laivynas NIUJORKAS, rugpiūčio 7 d. (TASS-ELTA). Kaip praneša agentūros Junaited Pres korespondentas iš Vašingtono, JAV Jūrų ministerija vakar pranešė, kad Viduržemio jūroje dislokuotas 6-asis Amerikos laivynas išplaukė iš Neapolio „manevrams“. Oficialiame ministerijos pareiškime dėl 6-ojo laivyno perkėlimo nurodoma, kad „tai — eiliniai manevrai, kurie atliekami pagal prieš keletą mėnesių paruoštus planus“. Vis dėlto, nurodo korespondentas, Vašingtone spėjama, kad Amerikos laivų išplaukimas į jūrą yra susijęs su Egipto nutarimu nacionalizuoti Sueco kanalą.


Pasikalbėjimas su LKP CK sekretoriumi J. Maniušiu

SPAUDOJE jau buvo pranešta, kad neseniai baigė darbą Italijos komunistų partijos X suvažiavimas. Šiame suvažiavime Tarybų Sąjungos Komunistų partijos delegacijos sudėtyje dalyvavo ir Lietuvos KP Centro Komiteto sekretorius J. Maniušis. „Tiesos“ korespondentas paprašė drg. Maniušį pasidalyti įspūdžiais apie Italijos komunistų partijos suvažiavimą. – Kaip žinoma, – pasakė drg. Maniušis, – Italija – viena iš stambiausių kapitalistinių šalių Vakarų Europoje. Ji užima šeštą vietą kapitalistiniame pasaulyje pagal pramonės produkcijos išleidimą. Ypač sparčius vystymosi tempus rodo Italija pastaraisiais metais. Tačiau, kaip savo pranešime partijos suvažiavime pažymėjo Palmiras Toljatis, išanalizavus šalies gyvenimą, daugiau stebina ne augantys ekonominiai rodikliai, o tikrai milžiniška nepasitenkinimo ir kovos banga prieš dabartines sąlygas. Darbo žmonių gyvenimo sąlygos Italijoje tikrai sunkios. Net parlamento komisija turėjo pripažinti, kad Italijoje yra 12 milijonų žmonių, kurie iš esmės priversti skursti. Buržuazinė propaganda ryšium su sparčiu ekonomikos vystymusi Italiją vadina „stebuklų šalimi“. Bet kokia tai „stebuklų šalis“ galima spręsti iš to, kad Italijoje vidutinis pramonės darbininko uždarbis sudaro 42 tūkstančius lyrų, o žemės ūkio – tik 20 tūkstančių. Atrodo, daug. Tuo tarpu oficialūs duomenys skelbia, kad pragyvenimo minimumas šeimai iš 4 asmenų sudaro 74 tūkstančius lyrų. Vadinasi, žmonės uždirba dvigubai, trigubai mažiau, negu reikia normaliai gyventi. O kiek šalyje žmonių, kurie iš viso neturi jokio darbo? Šiuo metu Italijoje 724 tūkstančiai visiškų bedarbių ir tiek pat dalinių bedarbių. Kasmet tūkstančiai italų priversti ieškoti darbo kitose šalyse. Vien 1960 metais iš Italijos emigravo apie pusę milijono žmonių, pernai – apie 350 tūkstančių. Italijos dalyvavimas „bendrojoje rinkoje“ ir ryšium su tuo muitų sumažinimas žemės ūkio produktams neigiamai atsiliepė jos žemės ūkiui, kuriame dar stiprios feodalizmo atgyvenos. 200 stambių žemvaldžių šeimų valdo daugiau kaip 80 procentų žemės, o du su puse milijono valstiečių iš viso neturi žemės. Paprastai, samdiniai per metus gali gauti darbo tik 100-150 dienų, o likusį metų laiką lieka be jokio uždarbio. Tad argi reikia stebėtis, kad, esant tokioms sąlygoms, kas kartą vis labiau stiprėja kova tarp darbo ir kapitalo. 1960 metais streikuose dalyvavo 5 milijonai žmonių, dėl streikų nustota 120 milijonų valandų. Šiemet streikų kova dar labiau sustiprėjo. Per dešimt šių metų mėnesių dėl streikų nustota 385 milijonai valandų. Šiai darbo žmonių kovai vadovauja Italijos komunistų partija, viena iš įtakingiausių ir didžiausių darbininkų partijų kapitalistinėse šalyse. Jos eilėse beveik du milijonai narių. Jos įtakoje yra Visuotinė darbo konfederacija, kuri jungia 3.745 tūkstančius žmonių, Italijos moterų sąjunga, jungianti milijoną demokratinių moterų, Nacionalinė kooperatyvų lyga, jungianti 10 tūkstančių kooperatyvų, kurie turi apie 3 milijonus narių. Kokia yra Italijos komunistų partijos įtaka šalyje, vaizdžiai kalba tas faktas: už ją savo balsus atiduoda kas ketvirtas rinkėjas. Deputatų rūmuose ji turi 141 vietą. Plačiau už komunistus parlamente atstovaujama tik valdančioji krikščionių demokratų partija. Gruodžio pradžioje 876 Italijos komunistų partijos delegatai susirinko į Romą, į Kongresų rūmus, esančius miesto pakraštyje, į tuos pačius rūmus, kuriuos kadaise buvo pastatęs Musolinis fašistų partijai. Delegatų tarpe – antifašistų kovos didvyriai – pogrindininkai, garibaldiečiai, Madride kovęsi už Ispanijos liaudies laisvę. Pasipriešinimo korpuso kovotojai, vadavę savo kraštą iš hitlerininkų. Nemaža delegatų ir jaunų komunistų, tų, kurie, gal būt, 1960 metais pirmą kartą dalyvavo protesto demonstracijose prieš Tambronio vyriausybę, užkirtę kelią fašizmui. Į Italijos komunistų suvažiavimą savo delegacijas buvo pasiuntusios ir daugelio pasaulio šalių komunistų ir darbininkų partijos. Šiame suvažiavime taip pat dalyvavo ir Italijos socialistų partijos delegacija. Iki 1956 metų Italijos komunistai ir socialistai buvo sudarę paktą apie veiksmų vienybę. Tačiau pastaraisiais metais socialistų partijos vadovybė pakeitė savo pozicijas. Jos dešinysis sparnas priešakyje su Neniu nutraukė ryšius su komunistais ir ėmė artėti prie stambiosios buržuazijos partijos – krikščionių demokratų. Tiesa, tam prieštarauja kairysis socialistų partijos sparnas, kuriam vadovauja tokie žymūs darbininkų judėjimo veikėjai, kaip Velejetis, Baso, Valoris, Lusu ir kiti. Bet Nenio šalininkai centro komitete sudaro daugumą, ir jie tempia socialistų partiją į reformistines socialdemokratų pozicijas. O tai daro didelę žalą darbininkų judėjimui. Italijos komunistai kovojo ir kovoja už darbininkų ir demokratinio judėjimo vienybę. Daugelio metų patyrimas liudija, kad komunistų ir socialistų draugystė ir bendradarbiavimas yra vienas iš svarbiausių šalies demokratinio vystymosi sąlygų. Tai buvo pabrėžta drg. Toljačio pranešime, apie tai kalbėjo delegatai. Kritikuodami dešiniųjų socialistų vadovų priešakyje su Neniu poziciją, delegatai pabrėžė, kad šie ieško argumentų ir preteksto, kaip toliau didinti skilimą tarp partijų. Kad tikrai taip yra, parodė socialistų partijos delegacijos vadovo ir socialistų partijos vadovybės nario Lombardžio kalba Italijos komunistų partijos suvažiavime. Jis iš esmės pasisakė prieš komunistų ir socialistų bendradarbiavimą. Ir kokiu disonansu nuskambėjo socialistų partijos vadovo kalba palyginti su darbininko-socialisto kalba, kurią jis pasakė Turino FIATO gamyklos darbininkų vardu ir pabrėžė būtinumą toliau stiprinti veiksmų vienybę. Italijos komunistų suvažiavimas didelį dėmesį skyrė tarptautinėms problemoms. Ir tai suprantama. Pasaulio tautos gyvena sudėtingu istoriniu momentu. Ir todėl dar labiau iškyla būtinumas stiprinti viso pasaulio komunistų ir darbininkų partijų vienybę. Kaip ir būdinga tikriesiems marksistams-leniniečiams Italijos komunistai, o taip pat kitų broliškųjų partijų delegacijos griežtai pasmerkė atskalūnus iš Albanijos darbo partijos vadovybės, kurie, šmeiždami kitas komunistines partijas, nori suskaldyti komunistinį judėjimą. Italijos komunistų didžios ištikimybės demonstracija kūrybinio marksizmo-leninizmo principams, solidarumo su tarptautiniu komunistų ir darbininkų judėjimu ir Lenino sukurta Tarybų Sąjungos Komunistų partija tapo tas posėdis, kai sveikinimo kalbą pasakė TSKP CK Prezidiumo narys ir TSKP CK sekretorius F. Kozlovas. Audringais plojimais delegatai sutiko TSKP CK sveikinimą Italijos komunistų partijos X suvažiavimui. Ir vėl delegatai karštai ploja, kai drg. Kozlovas Italijos komunistų partijos vadovams įteikia Raudonąją vėliavą su Lenino portretu. Delegatai ir svečiai atsistoja ir gieda komunistinio judėjimo himną – Internacionalą. – Vėliavą, kurią mums įteikė tarybiniai draugai, mes neatiduosime į muziejų – savo kalboje pareiškė Italijos komunistų partijos vadovybės narys Alikata. – Ji visuomet mums primins, kas mes esam, kad mes norime būti leninine partija, drąsia mintyse ir veiksmais, sugebančia išspręsti visus uždavinius bet kurioje situacijoje, nacionaline ir tuo pat metu giliai internacionaline partija. Mes pasižadame garbingai saugoti šią lenininę vėliavą. Mes padarysime taip, kad dešimtys tūkstančių naujų darbininkų, naujų jaunuolių, naujų moterų žengs paskui mus. Susitelkę aplink mūsų partijos politinę liniją, aplink mūsų Centro Komitetą, aplink brangų drg. Toljatį, su Lenino ir Gramšio vardais lūpose mes žengsime pirmyn kovoje už demokratiją ir taiką į socializmą mūsų žemėje! Revoliucine daina „Bandjera rosa“, „Internacionalu“, audringa ovacija delegatai sutinka šiuos žodžius. Suvažiavimo priimtoje rezoliucijoje numatyti rimti uždaviniai vidaus politikoje, kovoje už socializmą. Joje kalbama apie komunistų partijos santykius su socialistais, apie kovą už žemės reformą, apie šalies gyvenimo demokratizavimą ir kt. Italijos visuomenės susidomėjimas komunistų partijos suvažiavimu buvo milžiniškas. Visų partijų laikraščiai stengėsi kuo plačiausiai nušviesti suvažiavimo darbą, beveik visuose laikraščiuose buvo išspausdinta nuotrauka, vaizduojanti, kaip F. Kozlovas įteikia vėliavą P. Toljačiui. Per televiziją kalbėjo žymūs Italijos komunistų partijos ir broliškųjų partijų veikėjai. Nustebęs ir išsigandęs dėl tokio didžiulio dėmesio komunistų suvažiavimui, reakcinis katalikų laikraštis „Ore dodiči“ dargi nutarė pareikšti protestą. „Laikas tam padaryti galą, – rašė jis, ir „sumažinti entuziazmą“. Bet į nepavydėtiną padėtį save pastatė „Ore dodiči“. Visuomenės susidomėjimo laipsnis kompartijos veikla nepriklausė nuo to, į ką apeliavo laikraštis. Italijos komunistų partija užima žymią vietą valstybėje ir tarptautiniame darbininkų judėjime, daro milžinišką įtaką politinei padėčiai savo šalyje. Tarybų Sąjungos Komunistų partijos delegacija, viešėdama Italijoje, susipažino su darbo žmonių gyvenimu, lankėsi Florencijoje, Venecijoje, Neapolyje, Sorente, aplankė namus, kuriuose gyveno Gorkis, apžiūrėjo Pompėjos griuvėsius, istorinius paminklus, gausius muziejus, susipažino su nuostabiais Rafaelio, Leonardo da Vinči, Mikelanželo, Rubenso ir kitų įžymiausių pasaulio dailininkų kūriniais. Ypač didelį įspūdį paliko miestų architektūra, puikioji Adrijos gražuolė su kanalų alėjomis – Venecija. Susitikimai su darbo žmonėmis dar karta parodė, kokią didelę meilę Italijos darbo žmonės jaučia Tarybų Sąjungai. Prisimena toks atsitikimas. Viešėdami Neapolyje, užėjome į restoraną papietauti. Gretimoje salėje buvo triukšminga. – Ten vestuvės, – atsakė į mūsų klausimą kelneris. – Ką gi, einam, pasveikinsim jaunavedžius, pasiūlė delegacijos vadovas drg. Kozlovas. Linkėjimus sėkmės ir laimės jaunavedžiams vestuvių dalyviai sutiko tiesiog ovacija. Vestuvėse dalyvavę komunistai ir socialistai, išsitraukę savo partinius bilietus, ėmė prašyti drg. Kozlovo ir kitų delegacijos narių autografų, klausinėti apie Tarybų Sąjungą, pasakoti, kaip gyvena darbo žmonės Italijoje, čia pat pradėta keistis suvenyrais. Tokia jau yra Italijoje tradicija, kad autografai prašomi padėti ant partinio bilieto. Taip buvo ne kartą ir suvažiavimo salėje. Ten, kur buvo tarybinė delegacija, visuomet būriavosi delegatai ir visi ant partinių bilietų prašė autografų, ir būtinai ant to lapelio, kur rašomi pažymėjimai apie nario mokesčio sumokėjimą. Prisimena ir vienas nepaprastai įspūdingas susitikimas su vyno gamintojais netoli Romos. Tai buvo Džonsane. Jo meras komunistas Desantes. Iš viso tame dvare 1.800 komunistų. Čia yra partijos zoninis komitetas, kuriam vadovauja energingas sekretorius Čezoronė. – Ar ta vietovė jums neprimena Tarybų Sąjungos? – paklausė draugai italai. Darbininkai pasakojo apie savo darbą ir gyvenimą. Kaip brangiausią dovaną jie priėmė delegacijos narių atminimui jiems padovanotą gairelę ir Lenino bareljefą. Italijoje taip priimta, kad be vaišių svečiai neišleidžiami. Štai tos vietovės meras irgi nutarė mus pavaišinti. Einam mes miestelio gatvėmis. Priėjome prie restorano. – Bet į jį neisim, – sako meras, nors jis visai padorus ir jo savininkas yra komunistas. Mat, jame jau yra buvęs Adžiubėjus, „Izvestijų“ redaktorius. Taigi, reklamos jam užtenka. Prieiname kitą restoraną. – Į jį irgi neisime, – sako meras, – nors jo savininkas taip pat komunistas. Čia irgi jau yra buvę draugai iš Tarybų Sąjungos. Pagaliau priėjome trečią – medžiotojų restoraną, papuoštą žvėrių iškamšomis. – Čia jūs būsite pirmasis žy.mus svečias, – pabrėžė meras. Visuose pokalbiuose su mumis, Italijos darbo žmonės prašė perduoti nuoširdžiausią padėką tarybinei liaudžiai, tarybinei vyriausybei, draugui Chruščiovui už titanišką kovą už taiką, už tai, kad tik Tarybų Sajungos vyriausybės išmintingos politikos dėka visiškai neseniai pasaulis buvo išgelbėtas nuo visa naikinančio termobranduolinio kar


Šį savaitgalį du tarpusavyje susiję įvykiai įeis į istoriją. JAV ir Didžioji Britanija užbaigė baudžiamąją operaciją Irake, o JAV Kongreso Atstovų rūmai apkaltino Clintoną melavimu davus priesaiką ir trukdymu nustatyti tiesą. Bet tai nereiškia, kad prezidentas Billas Clintonas bus nušalintas nuo pareigų. Beprecedentis istorijos kuriozas abiejų kariaujančiųjų šalių opozicija reikalauja vadovų galvų. Clintono bylos imsis Senatas Po balsavimo Atstovų rūmuose, per kurį buvo nuspręsta pareikšti JAV prezidentui Billui Clintonui apkaltą, sausio mėnesį 100 Senato narių pirmą kartą per 130 metų nagrinės JAV prezidento nušalinimo nuo valdžios bylą. Atstovų rūmai šeštadienį nusprendė, kad prezidentą reikėtų nušalinti nuo valdžios dėl dviejų kaltinimo punktų, t. y. dėl melagingų parodymų davimo JAV prezidento ir buvusios Baltųjų rūmų stažuotojos Monicos Lewinsky santykius tiriančiai didžiajai prisiekusiųjų žiuri ir dėl bandymo užkirsti kelią teisingumui, nagrinėjant Baltųjų rūmų „sekso ir melo” skandalą. Dar du kaltinimo punktai - melagingi parodymai Paulos Jones seksualinio priekabiavimo byloje piktnaudžiavimas valdžia - buvo atmesti. Pagal JAV Konstituciją senatas privalo “pradėti apkaltos punktų svarstymus” ateinančios dienos 13 val. vietos laiku (18 val. Grinvičo laiku), tačiau svarstymai atidedami, jei kita diena yra sekmadienis. Paskui Senatas turi nuspręsti, kada turi prasidėti teismas. Pradinius apkaltos punktus svarstys ir šiam teismui pirmininkaus JAV aukščiausiojo teismo vyriausiasis teisėjas Williamas Rehnquistas. Clintonas gali atvykti į teismą, tačiau jo dalyvavimas nėra privalomas. Reikės apsvarstyti dar daugybę klausimų, pavyzdžiui, kiek laiko gali ruoštis Clintono gynyba ir kokie parodymai - ar tokie kaip baudžiamose bylose, civilinėse bylose, ar kokie nors kiti. Niekas nežino, kiek toks teismas gali tęstis, be to, gali įvykti nenumatyti atvejai. Pavyzdžiui, Senatas gali apsvarstyti įvairias priemones, kurios iš esmės nutrauktų bylą. Tokias priemones gali patvirtinti paprasta senatorių balsų dauguma. 1868 m. vykęs JAV prezidento Endriu Džonsono (Andrew Johnson) apkaltos procesas truko apie tris mėnesius. Kai kurie analitikai mano, kad Clintono procesas tęsis iki 1999 m. vasaros. Nušalinti Billą Clintoną nuo valdžios galės dviejų trečdalių senatorių balsų dauguma, t. y. už šį pasiūlymą turi balsuoti 67 senatoriai, o tai daugelio analitikų nuomone, yra beveik neįmanoma. Senate dirba 55 respublikonai ir 45 demokratai, o tikimybė, kad Clintono neparems 12 demokratų, yra labai menka, tačiau, perspėja ekspertai, politikų nuomonės gali keistis. Senatoriai jau atvirai diskutuoja apie kompromisą Pasak žiniasklaidos, kai kurie JAV senatoriai jau atvirai diskutuoja apie tai, kad, užuot nušalinus prezidentą Billą Clintoną nuo pareigų, reikėtų apsiriboti švelnesne bausme - papeikimu. Kompromiso šalininkai pabrėžia, jog tai, kad jis įeis į istoriją kaip dėl vadinamojo Monicos Lewinsky skandalo savo pareigų vos nepraradęs prezidentas, jau yra pakankamai skaudi bausmė. “Šiuo metu neturime 67 balsų, kurių reikėtų norint nušalinti prezidentą nuo pareigų”, - sekmadienį televizijos stočiai NBC pasakė senatorius Orrinas Hatchas. Anot jo, reikia pagalvoti, kaip išspręsti galvosūkį, nepakenkiant šalies interesams. Atstovų rūmuose už Clintono apkaltą praėjusį šeštadienį balsavo beveik vien tik respublikonų dauguma. Baltieji rūmai tikisi, kad Senatas užims mažiau konfrontuojančią poziciją. Billas Clintonas tvirtina neketinąs atsistatydinti ir kovosiąs už kompromisinį sprendimą. Nauji būdai Sadamui Huseinui sutramdyti Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas Tonyʼs Blairas sekmadienį paskelbė kelias priemones, kurios, jo nuomone, po keturių amerikiečių ir britų karinių oro pajėgų prieš Iraką surengtų antskrydžių leistų sutramdyti Irako prezidentą Sadamą Huseiną. Per spaudos konferenciją Didžiosios Britanijos premjeras pranešė, kad sausio mėnesį į Persijos įlankos regioną bus perdislokuotas Didžiosios Britanijos lėktuvnešis “Invincible”. Blairas pridūrė: “Mes norime garantuoti, kad sankcijos būtų vykdomos. Mes vykdysime operacijas Persijos įlankoje, kurios neleis nelegaliai gabenti naftą”. “Ketiname pradėti intensyvius diplomatinius debatus su kitomis JT Saugumo Tarybos narėmis, su šio Artimųjų Rytų regiono valstybėmis, su mūsų Europos partnerėmis. Mes visi kartu suformuosime naują strategiją, kuri galės garantuoti tarp pasaulio bendruomenės ir Irako egzistuojančių tarptautinių ryšių stabilumą”, - tvirtino Blairas. Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas pridūrė: “Mes tęsime bendradarbiavimą su Irako opozicija ir padėsime jai kada nors įgyvendinti geresnio Irako viziją”. Didžiosios Britanijos gynybos štabo vadas generolas seras Charlesas Guthrieʼs per spaudos konferenciją pareiškė: “Mes pažeidėme mažiausiai 30 svarbių objektų, kuriuose buvo gaminami Huseino biologiniai ir cheminiai ginklai. Pavyzdžiui, raketos suniokojo vieną gamyklą, kurioje Bagdadas gamino raketas”. Po keturias naktis trukusių JAV ir Didžiosios Britanijos karinių oro pajėgų smūgių Irakui prireiks metų cheminio ir biologinio ginklo gaminimo programoms atkurti, teigė Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas. Buvo paleista 400 sparnuotųjų raketų. Tai yra daugiau, negu buvo iššauta per 1991 m. Persijos įlankos karą su Iraku. Pasak Blairo, bus “radikaliai” sustiprintos pajėgos, galinčios užkirsti kelią bet kokiam jau aštuonerius metus Iraką alinančių JT sankcijų pažeidimui. Opozicija ragina bendromis jėgomis nušalinti Huseiną Irako opozicijos grupuotė sekmadienį paragino Huseino politikai nepritariančias susiskaldžiusias opozicijos grupuotes bendradarbiauti ir kartu siekti, kad Bagdade pasikeistų vyriausybė. Irako nacionalinio sutarimo partija paragino opoziciją “pasinaudoti naujomis aplinkybėmis ir išlaisvinti Iraką nuo Sadamo Huseino diktatūros”. Amane veikianti opozicijos grupuotė tvirtina, kad visų opozicijos grupuočių bendradarbiavimas yra gyvybiškai svarbus, nes būtų “įmanoma sukurti naują Iraką, kuriame būtų gerbiamos žmogaus teisės”. Prieš Huseino režimą kovojančios jėgos teigia ketinančios nusiųsti delegacijas į arabų ir kitas musulmoniškas šalis ir paraginti šių valstybių vadovus imtis diplomatinių ir politinių priemonių prieš Irako režimą. Be to, delegacijos ketina prašyti Vakarų valstybių paramos, kad žmogaus teisių organizacijos galėtų apsilankyti Irake. Irako vyriausybės priešininkai lapkričio 23 dieną dalyvavo Didžiosios Britanijos užsienio reikalų ministerijos surengtame susitikime. Opozicija buvo paraginta teikti pasiūlymų, kuriuos galėtų paremti Vakarai, ir bendromis jėgomis kurti naują Irako istoriją be Huseino. JAV prezidentas Billas Clintonas šeštadienį dar kartą pabrėžė, kad Vašingtonas norėtų, jog Bagdadui vadovautų nauja vyriausybė, ir pažadėjo, kad Jungtinės Amerikos Valstijos “aktyviau bendradarbiaus” su Irako opozicijos grupėmis. Komentuodamas amerikiečių ir britų karinių oro pajėgų antskrydžius Irake, Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas Tonyʼs Blairas šeštadienį pareiškė, kad būtų “nuostabu”, jei Sadamas Huseinas būtų nušalintas nuo valdžios, tačiau pridūrė, kad tai nebuvo kampanijos tikslas. Užsienio apžvalgininkai teigia, kad iki šiol Vakarai vangiai rėmė Irako opoziciją. Pinigai, kuriuos JAV Kongresas paskyrė opozicijai, kol kas nepanaudoti. Viena raketa nuklydo į Iraną JAV interesams Irane atstovaujanti Šveicarija oficialiai atsiprašė už tai, kad per karinę operaciją prieš Iraką amerikiečių paleista raketa pataikė į Irano miesto Choremšehro gyvenamąjį kvartalą. Tai sekmadienį žurnalistams pareiškė Irano užsienio reikalų ministerijos atstovas. “Jungtinės Valstijos nuoširdžiai apgailestauja dėl to, kad Irano teritorijoje nukrito raketa”, - sakoma Šveicarijos diplomatinės atstovybės pareiškime. Notoje pažymima, kad Amerikos kariškiai neketino pažeisti Irano suvereniteto. Irano karinių specialistų manymu, tai nėra tyčinė akcija. Raketa nukrypo dėl apmaudaus atsitiktinumo. Cohenas: naują smūgį Irakui galima suduoti “bet kada” Sekmadienį JAV gynybos sekretorius Williamas Cohenas pareiškė, jog JAV ginkluotosios pajėgos tebėra Persijos įlankoje ir gali “bet kada” suduoti naują smūgį Irakui. Interviu CBS televizijai Williamas Cohenas sakė, jog nebūtinai reikės laukti šešių mėnesių arba visų metų, kad JAV pradėtų naują Irako puolimą. Pasak JAV valstybės sekretoriaus, tokio puolimo gali prireikti, jeigu Irako prezidentas Sadamas Huseinas pamėgintų atstatyti savo masinio naikinimo ginklo gamybos infrastruktūrą. “Mes ir toliau taikysime sankcijas Irakui ir bandysime garantuoti, kad Bagdadas nekeltų grėsmės kaimynams ir nemėgintų atkurti savo masinio naikinimo ginklo programos”, - sakė JAV gynybos sekretorius. Žinios trumpai Niu Delis. Rusijos premjeras Jevgenijus Primakovas pirmadienį, pradėdamas politines derybas Niu Delyje, pasiūlė sudaryti strateginį Rusijos, Indijos ir Kinijos aljansą, kuris garantuotų regiono geopolitinį stabilumą. ”Regione labai daug kas priklauso nuo Kinijos, Rusijos ir Indijos politikos. Jei mums pavyktų sudaryti strateginį ”trikampį”, būtų labai gerai”, - po pasveikinimo ceremonijos Indijos prezidento rūmuose žurnalistams pasakė Primakovas. Per pirmąjį nuo gegužės mėnesį įvykdytų branduolinių bandymų vizitą Primakovas su Indijos vyriausybe turėjo pasirašyti susitarimą dėl ginkluotės tiekimo iki 2010 m. bei įvairių prekybos sutarčių. Indija yra svarbiausia Rusijos ginkluotės pirkėja - net 70 proc. Indijos armijos ginkluotės yra pagaminta Rusijoje arba buvo pagaminta vietoje pagal Rusijos licencijas. Belfastas. Šiaurės Airijos policija ieško prieš du dešimtmečius nužudytų ir slaptai palaidotų IRA aukų lavonų. Pareigūnų grupės su specialia įranga šeštadienį apieškojo didžiulę teritoriją vakarų Belfaste, tikėdamosi rasti 1978 m. dingusių žmonių palaikus. Paieškos operacija tęsėsi ir sekmadienį. Paieška buvo pradėta po to, kai Airijos respublikonų armija (IRA) kreipėsi į visuomenę, prašydama padėti rasti septintajame dešimtmetyje nužudytų žmonių kūnus. Policija teigė, jog specialiai ieškomi 1978 m. gegužės mėnesį dingusių Briano McKinneyʼio ir Johno McCloryʼio palaikai. Miunchenas. Vokietija sekmadienį išdavė Jungtinėms Amerikos Valstijoms Sudano pilietį Mamduhą Mahmudą Salimą. Jis yra vienas iš pagrindinių įtariamųjų byloje dėl šią vasarą šalia JAV ambasadų Nairobyje ir Dar es Salame surengtų sprogimų, pranešė Bavarijos žemės vidaus reikalų ministerijos atstovas spaudai. Savaitraštis ”Welt am Sonntag” pranešė, kad po to, kai Vokietijos konstitucinis teismas per gruodžio 11 d. posėdį atmetė Salimo prašymą jo neišduoti, Vokietijos užsienio reikalų ministras Joschka Fischeris patenkino JAV vadovybės prašymą įtariamąjį išduoti. Salimas, kuris, kaip įtariama, ėjo Saudo Arabijos milijonieriaus Olamos bin Ladeno leitenanto pareigas, buvo sulaikytas Miunchene rugsėjo mėnesį. Ankara. Turkijos vicepremjero pareigas einantis Biulentas Ecevitas vakar informavo prezidentą Suleimana Demirelį, jog nepajėgė suformuoti naujos vyriausybės ir prašo patikėti šį uždavinį kitam asmeniui. Demirelis dabar turės rasti naują politinį lyderį, kuris iki sausio vidurio iš daugelio parlamento frakcijų sudarytų naująją vyriausybę, pakeisiančią Mesuto Jilmazo trijų partijų koalicinį ministrų kabinetą. Jilmazo vyriausybė dėl tariamų ryšių su Turkijos mafija buvo nušalinta spalio mėnesį. Vakar vakare prezidentas Demirelis turėjo pradėti naujas konsultacijas su šešių partijų lyderiais. Minskas. Vakar rytą Minske susidegino nežinomas vyras. Tai pranešė Baltarusijos vidaus reikalų ministerija. Pasak ministerijos pareigūno, vyriškis išlipo iš automobilio ”Ford Scorpio” netoli kūdikių namų Baltarusijos sostinės Frunzės rajone, apsipylė benzinu ir pats save padegė. Jo išgelbėti gydytojams nepavyko. Žuvusiojo asmenybė ir savižudybės priežastys aiškinamos.


JAV kongreso komisija pritarė įstatymo projektui, numatančiam asignuoti 460 milijonų dolerių programą, pagal kurią bus padedama buvusios TSRS respublikoms, pereinančioms į demokratiją ir laisvąją rinką. Projektas leidžia JAV 12 milijardų 300 milijonų dolerių padidinti savo įnašą Tarptautiniam valiutos fondui. Šis savo ruožtu padidintų paramą Rusijai. Parama Azerbaidžanui nebus suteikta, jeigu pastarasis tęs Kalnų Karabacho blokadą. Manoma, kad artimiausiu laiku šiam projektui galutinai pritars senatas ir atstovų rūmai,


Šeštadienį, 1. XII, per Pietųslavijos 10 metų sukaktuvių minėjimą tarp serbų ir kroatų studentų nacionalistų įvyko kruvinos peštynės. Nuo kroatų atstovo Stepono Radičo užmušimo krašte viešpatavus įtempta nuotaika. Per 10 m. sukaktuvių šventę vos viešosiose vietose tesimatę iškeltos vėliavos. Kai bažnyčioj buvo pamaldos dalyvaujant aukštiems vyriausybės atstovams, tai kroatų studentai iškėlė tris kroatų tautines vėliavas, perrištas gedulo juosta. Vėliavos serbų studentų policijai padedant tuojau buvo nuimtos. Tuo tarpu žmonių minia susibėgo išgirdus ryksmą ir šaukš Radičo atminimo proga: Šalin hegemonija ! – šalin Belgradas. Į besipešančių serbų ir kroatų minią buvo atsiųsta kariuomenė, kuri, generolo Bestovico įsakyta, išsklaidė minią. Beskiriant 2 asmenys užmušti ir daug sužeista. Policija ir žandarai apsupo universitetą, kur buvo apie 500 studentų. Studentai valstybinę vėliavą nuplėšę, o jos vietoj iškėlę gedulo vėliavą. Kitose vietose per peštynes nušautas 10 m. vaikas ir jaunas slovėnas Letričas. Vienas policininkas sunkiai sužeistas. Kalbama, kad atsistatysiąs Korošeco kabinetas, o naują sudarysiąs valstiečių demokratų vadas Mačekas.


LAISVĖS, DEMOKRATIJOS IR SANTARVĖS VARDAN!

Artėja birželio 14-oji. Esu įsitikinęs, kad visa Lietuva, visi mūsų partijos nariai vieningai pasakys TAIP svetimos kariuomenės išvedimui iš mūsų krašto. Birželio 14-oji - Gedulo ir Vilties diena. Atkurdami savo valstybę, įtvirtindami demokratiją, savarankiškai tvarkydamiesi savo žemėje, mes prisimename teroro ir genocido aukas, nulenkiame galvas prieš jas, tvirtai tikėdami savo ir mūsų vaikų ateitimi. Tetampa birželio 14-oji mums pilietinės brandos ir susitaikymo diena. Dar kartą kviečiu mūsų partijos narius bei rėmėjus, dirbančius referendumo komisijose, padaryti viską, kad Lietuvos piliečiai galėtų pareikšti savo valią, kad referendumas vyktų sklandžia


„TEGUL VĖLIAVA SU LENINO ATVAIZDU VEDA JUS Į NAUJAS KOMUNIZMO PERGALES!“ Draugo K. J. VOROŠILOVO kalba

VLKJS Centro Komiteto iškilmingajame Plenume, skirtame įteikti Lenino ordiną komjaunimui

Brangūs draugai! Šiandien įteiktas Lenino ordinas šauniai daugiamilljon! nei tarybinio jaunimo organizacijai – Lenino komjaunimui. Komjaunimui naujas apdovanojimas paskirtas už dldelius komjaunuolių ir viso tarybinio jaunimo nuopelnus socialistinėje statyboje, už tai, kad mūsų komjaunimas visada karštai atsiliepdavo į Komunistų partijos ir Tarybines vyriausybės raginimus, ir ypatingai už šaunų ir vaisingą darbą įsavinant dirvonus ir plėšinius. Už darbą dirvonuose daugeliui jaunųjų patriotų suteiktas Socialistinio Darbo Didvyrio vardas, dešimtys tūkstančių jaunuolių ir merginų drauge su savo vyresniaisiais draugais apdovanoti Tarybų Sąjungos ordinais ir medaliais, TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo, Komunistų partijos Centro Komiteto, Ministrų Tarybos vardu ir pats asmeniškai nuoširdžiai sveikinu visus komjaunuolius ir komjaunuoles, visus Tarybų Sąjungos jaunuolius bei merginas ir visų pirma šaunius dirvonų nugalėtojus Visasąjunginės Lenino Komunistinės Jaunimo Sąjungos apdovanojimo Lenino ordinu proga. (Audringi plojimai). Džiaugiuosi galįs dar kartą pasveikinti jūsų asmenyje visus jaunuosius draugus, apdovanotus už didvyrišką darbą dirvonuose. (Plojimai). Lenino komjaunimas nuo pat pirmų susikūrimo dienų augo ir grüdinosi Komunistų partijos vadovaujamas, kaip kovine revoliucinė jaunimo organizacija ir ištikimas, patikimas jos pagalbininkas. Daugiau kaip prieš trisdešimt šešeris metus, rūsčiais pilietinio karo ir tarybinės liaudies ginkluotos kovos prieš svetimšalius interventus metais, didysis Leninas nepaprastai aiškiai ir pilnai nubrėžė komjaunimo uždavinius. Komjaunimo III suvažiavime jis sake: „Komunistinė jaunimo sąjunga tik tada pateisina savo vardą, kad ji yra Komunistinės jaunosios kartos sąjunga, jeigu ji kiekvieną savo mokymosi, auklėjimosi, švietimosi žingsnį sieja su dalyvavimu bendroje visų darbo žmonių kovoje prieš išnaudotojus“. Didžiojo Lenino įkvėpti, Komunistų partijos vadovaujami, komjaunuoliai visada žengė pirmose kovotojų už socializmą gretose, narsiai įveikdami visus sunkumus, kurie iškildavo mūsų šaliai, pirmajai atvėrusiai žmonijai kelią į šviesią ateitį - komunizmą. Komjaunimo eilėse rüsčioje kovoje kūrėsi ir tapo tarybinio jaunimo tradicija didelis politinis aktyvumas, visuomeninė iniciatyva, kilnus pareigos Tėvynei jausmas. Mes, jūsų protėviai ir téval, atsimename, su kokiu pasirengimu ir pasiaukojimu darbo jaunimas atsiliepė į Komunistų partijos raginimą Didžiojo Spalio dienomis. Tarpe tų, kurie didvyriškai kovėsi prieš kontrrevoliucijos gaujas pilietinio karo metais, kurie neatsilikdavo nuo užgrüdintų kovotojų, nuo komunistų, buvo ir müsų darbininkų-valstiečių jaunimas. Aš prisimenu pirmuosius pilietinio karo mėnesius, kada gamyklose ir kaimuose, miestuose ir visur kürési koviniai darbininkų ir valstiečių būriai ir čia pat éjo į mūšį. Kiek čia buvo jaunuolių ir merginų, kaip didvyriškai ir narsiai jie kovėsi su baltaisiais banditais už Tarybų valdžią, už savo Tėvynės ateitį! Mūšių ir Tarybinės valdžios kūrimo ugnyje išaugo ir suvyriškėjo pirmoji komjaunuolių karta. Už didvyris kus žygdarbius komjaunimas tuomet buvo atžymėtas Raudonosios Veliavos ordinu – pirmuoju ordinu, papuošusiu kovinę Komunistinės Jaunimo Sąjungos vėliavą. O vėliau, kai atėjo laikas šautuvą ir granatą pakeisti į taikaus darbo įrankius, jaunimas žengė pirmose socializmo statytojų gretose. Kaip komjaunimo šlovės paminklai atsirado ir per amžius stovės tokios didelės pirmųjų müsų penkmečių statybos, kaip Magnitogorsko ir Kuznecko kombinatai, Dnieprogesas, Stalingrado traktorių gamykla, Komsomolskas prie Amuro ir daugelis kitų statybų. Atkaklaus darbo ir laimėjimų dėka komjaunimo veliavoje suspindo antrasis ordinas - Darbo Raudonosios Vėliavos ordinas. Šį taikų darbą, kaip žinoma, nutraukė plėšikiškas fašistų užpuolimas. Spalio iškovojimai, viskas, kuo mes gyvenome, kuo džiaugiamės ir kuo didžiavomės, atsidūrė pavojuje. Hitlerininkų gaujos užgrobė ir nusiaubė žymią mūsų šalies dalį, negailestingai naikino tarybinius žmones. Tévynei gresiančio pavergimo pavojaus metu visa tarybinė liaudis pakilo į žūtbūtinę kovą prieš sužvéréjusius grobikus. Visas pasaulis vėl išvydo mūsų liaudies, müsų nuostabaus jaunimo narsumą, ryžtingumą ir šaunumą. Karo metais didvyriškumas tapo iprasta elgesio norma. Mes atsimename ir branginame Zojos Kosmodemjanskajos, Olego Koševojaus, Aleksandro Matrosovo, Jurijaus Smirnovo ir daugelio kitų jaunųjų didvyrių vardus. Bet juk tokių bebaimių, narsių jaunųjų patriotų mūsų šalyje buvo tūkstančiai, dešimtys tūkstančių. Didvyriškos kovos deka tarybine liaudis, kaip žinoma, ne tik visiškai sutriuškino suįžūlėjusius Interventus, bet padėjo taip pat kitoms Europos tautoms išsigelbėti iš kruvino fašistinio jungo. Mūsų šaunaus komjaunimo žygdarbiai Didžiajame Tėvynės kare buvo pelnytai atžymėti aukšCiausiu Tarybų Sąjungos apdovanojimu – Lenino ordinu. Komjaunuoliai atsiliepė į šį apdovanojimą, kaip dera tikriems Komunistų partijos pagalbininkams. Jie aktyviai stojo į kovotojų statytojų gretas. Buvo iškilęs nepaprastai sunkus uždavinys - per trumpiausią laikotarpi vel atstatyti miestus, gamyklas, fabrikus, šachtas, namus. Drauge su visa liaudimi komjaunuoliai didvyriškai dirbo, prikeldami iš griuvėsių ir pelenų Stalingradą, Minską, Charkovą, Sevastopoli, Kurską, Oriolą, Rostovą ir daugelį kitų miestų ir kaimų, jie drąsiai leidosi į užtvindytas Donbaso šachtas, norėdami jas atstatyti ir duoti šaliai anglies. Karštai dirbdami, mokydamiesi, komjaunuoliai ir komjaunuolės pasitiko savo Sąjungos trisdešimtmetį, kada VLKJS buvo apdovanota antruoju Lenino ordinu. Draugai! Iš viso to, ką atliko müsų komjaunimas ir visas jaunimas, labai svarbus yra dirvonų ir plešinių įsavinimo žygdarbis. Čia salėje tikriausia yra draugų, kurie į dirvonus išvyko pirmieji. Daugeliui jų, tai mes gerai suprantame, nelengva buvo važiuoti į tolimus, negyvenamus stepių kraštus. Tačiau mūsų jaunimo patriotizmas, jo atsidavimas partijai ir komunizmo reikalui įkvėpė šimtus tūkstančių jaunuolių ir merginų savo noru važiuoti įsavinti dirvonų ir atlikti pareigą Tėvynei. Daugeliui jų teko mokytis arti ir sėti, mokytis suprasti, pajusti žemę, išmokti valdyti žemės ūkio mašinas. Jie augino javus ir tuo pat metu statė namus, kuriuose turėjo patys gyventi. Padedant jaunimui, buvo įveikti visi sunkumai, išdirbti milžiniški plotai – trisdešimt penki su puse milijono hektarų. Tai leido pernai surinkti ir paruošti mūsų šalyje grūdų daugiau, negu anksčiau buvo surenkama derlingiausiais metais. Vargu ar reikia įrodinėti partijos Centro Komiteto ir mūsų vyriausybės, nukreipusių dideles jėgas ir lėšas dirvonams įsavinti, nutarimų teisingumą ir tolregiškumą. Vykdydami šį uždavinį, mes darome didelį darbą, aprūpiname šalį javais. Mūsų šalyje yra didžiulės galimybės panaudoti jaunimo jėgas naujiems žygdarbiams. šiais metais pasėliai dirvonuose turi būti išplėsti dar 4-5 milijonais hektarų. Visame dirvonų ir plešinių plote reikės užauginti dar daugiau grūdų, negu pernai. Vakar ir šiandien savo sąskrydyje jūs smulkiai aptarėte šiuos klausimus ir priėmėte puikų kreipimąsi, kuriame numatėte priemones derliams toliau didinti. Karštai sveikindamas jūsų sąskrydžio nutarimą, iš visos širdies linkiu jums ir visiems jauniesiems dirvonininkams naujų įžymių laimėjimų jüsų kilniame darbe musų didžiosios Tėvynės labui. (Ilgai trunkantieji plojimai). Jūsų iškeltų uždavinių įvykdymas bus puiki komjaunimo dovana mūsų Tarybinei Tėvynei jos keturiasdešimties metų jubiliejaus proga. (Plojimai). Jums, draugai, be abejo, žinoma, kad neseniai įvykusi TSRS Aukščiausiosios Tarybos sesija apsvarstė keletą svarbių klausimų, tame tarpe patvirtino liaudies ūkio vystymo planą šiems, 1957 metams. Jums žinomi taip pat Komunistų partijos Centro Komiteto gruodžio ir vasario Plenumų nutarimai. TSRS Aukščiausiosios Tarybos sesijos ir TSKP CK Plenumų nutarimai numato naują šalies visos ekonomikos pakėlimą, tolesnį mūsų didelio, sudetingo ir įvairiapusiško liaudies ūkio valdymo tobulinimą. Mums teks statyti daugiau, negu bet kuriame ankstesniame penkmetyje, statyti protingai, sutelkiant jėgas ir lėšas lemiamuose baruose. Jūsų draugai, savo noru išvažiavusieji statyti naujų gamyklų, elektrinių, geležinkelių šalies Rytuose ir Siaurėje, turi įnešti didelį indėlį į šeštojo penkmečio statybos planų įvykdymą. Mes neabejojame, kad jų pastangos bus apvainikuotos tokia pat pergale, kaip ir šaunus darbas dirvonuose. (Plojimai). Liaudies ūkio planuose numatoma žymiai padidinti anglies gavybą, ypač europinėje Sąjungos dalyje, Donbase. Štai kodėl tokią didelę reikšmę turi patriotinė iniciatyva Ukrainos komjaunuolių. kurie savo jėgomis stato daug naujų šachtų. Jūs žinote, draugai, kiek pastangų deda Tarybinė vyriausybė ir Komunistų partija, kad darbo žmonės kaip galima greičiau butų aprüpinti butais. Butų statybos planai dideja kasmet. Tačiau, kad būtų įvykdyti šie planai, reikia ne tik lėšų, medžiagų, bet ir darbščių, ryžtingų ir sumanių statybininkų. Galima tikėtis, kad komjaunimas sudarys savo būrius ir šiam svarbiam taikaus darbo barui, padės partijai ir liaudžiai išspręsti nurodytą svarbią problemą. (Plojimai). Kai kurie jaunuoliai dabar teisėtai skundžiasi ankštumu butuose ir bendrabučiuose. Tačiau sėdeti ir laukti - ne tarybinių žmonių paprotys. Pažvelkite, kaip i šį reikalą pasižiūrėjo gorkiečiai, kiek namų jau pastatė savo rankomis gamyklų ir fabrikų kolektyvai. Komjaunimas turėtų aktyviau paremti šią puikią iniciatyvą ir kuo plačiau ją paskleisti. Draugai! Pažymėdami didelius komjaunimo nuopelnus Tarybinei Tėvynei, mes negalime pamiršti taip pat uždavinių, susijusių su mūsų jaunimo auklėjimu tarybinio patriotizmo, proletarinio internacionalizmo ir tikro komunistinio sąmoningumo dvasia. „Buti Jaunimo sąjungos nariais, - sakė Leninas, - reiskla skirti savo darbą, savo jėgas bendrajam reikalui. Štai čia yra komunistinis auklėjimas. Tik tokiame darbe jaunuolis arba jaunuolė virsta tikru komunistu. Tik tuo atveju, jeigu jie šiuo darbu sugebės pasiekti praktinių laimėjimų, jie tampa komunistais“. (Plojimai). Štai didžiojo Lenino priesakas! (Plojimai). Ar vadovaujamės šiais išmintingais, šiais įkvepiančiais ir nepaprastai teisingais žodžiais, giliai ir puikiai nubrėžiančiais elgesį ir mūsų, senių, kurie moko jaunimą, ir paties jaunimo, kuris mokosi? Taip, mes vadovaujamės. Ar pasiekėme laimėjimų? Pasiekėme. Jūs, dirvonininkai, - jaunimo avangardas. Ir tokių, kaip Jūs, mūsų šalyje labai daug. Tačiau yra, jūs tai žinote, aš ne apie dabitas kalbu (pagyvėjimas salėje, juokas, plojimai), jie, vos nepasakiau, - tikras šlamštas (bendras juokas, plojimai). Ne, aš kalbu ir apie žmones, kurie nuo jūsų skiriasi tuo, kad jie bijo sunkumų, laviruoja. (Pagyvėjimas salėje). Visa tai, draugai, verčia mus truputį įtempti dėmesį. Ir nors tokių žmonių, mūsų laimei, maža, tačiau jų yra, ir mes turime pasakyti: jų neturi būti. (Ilgai trunkantieji plojimai). Ir toliau didysis Leninas pasake: „Mes norime Rusiją iš nuskurdusios ir neturtingos, šalies paversti turtinga šalimi. Ir reikia, kad Komunistinė jaunimo sąjunga savo švietimąsi, savo mokymąsi ir savo auklėjimąsi sujungtų su darbininkų ir valstiečių darbu, kad ji neužsidarytų savo mokyklose ir neapsiribotų vien skaitymu komunistinių knygų ir brošiurų. Tik dirbant kartu su darbininkais ir valstiečiais, galima tapti tikrais komunistais”. (Plojimai). Naujo žmogaus auklėjimas, formavimas - didelis ir sudetingas procesas. Jis prasideda Seimoje, tęsiasi mokykloje ir komjaunime. Mes turime daryti visa kantriai ir atkakliai skiepydami muvų jaunimui geriausius komu nistinės visuomenės žmogaus bruožus. Mums reikia nuolat aukléti jaunimą taip, kad jis būtų tikras didžiojo Lenino darbų, komunizmo reikalo tęsėjas. Komunistų partija, tarybine liaudis, suprantama, didžiuojasi, kad mūsų šalyje auga darbštus, nuostabus jaunimas. Tačiau dar pasitaiko jaunuolių, nemokančių branginti didžiu revoliucinių iškovojimų. Štai kodėl reikia suprasti, kokia buvo mūsų šalis anksčiau ir kokia ji tapo tarybiniu laikotarpiu, kaip gyveno bo žmonės seniau ir kaip jie gyvena dabar. Atsiminkite ir vertinkite savo vyresniųjų brolių ir tėvų darbą bei žygdarbius. Saugokite ir gausinkite didį lenininį palikimą! (Plojimai). Jis neįkainojamas, jis jūsų, jūs jo šeimininkai. (Audringi plojimai). Kaip jūs, brangūs draugai, tiksliau, visi mes drauge, didžiuotumėmės jūsų jaunumu, bet gyvenimas bėga, ateis laikas, kai jūs pradžioje būsite tėveliai (daugelis jūsų jau dabar tėveliai), o vėliau ir seneliai. O dar vėliau teks ir apsižvalgyti: ką aš palieku žemeje? Tai mes turime atsiminti, mes turime palikti visa geriausia, ką tik žmogus gali sukurti žemėje. Jūs drauge su savo vyresniaisiais broliais ir tėvais – naujo gyvenimo statytojai. Tuo reikia ne tik didžiuotis, bet tai reikia ir labai branginti, stiprinti ir toliau tobulinti mūsų santvarką, žengti į priekį kartu su visa mūsų tarybine liaudimi. (Plojimai). Šiais metais Tarybų Sąjungos tautos švęs Didžiosios Spalio socialistinės revoliucijos keturiasdešimtmetį. Prieš keturiasdešimt metų müsų Tėvynės darbininkai ir darbo valstiečiai, vadovaujami Komunistų partijos, priekyje su didžiuoju Leninu, pirmieji pasaulyje nuvertė kapitalistų ir dvarininkų valdžią ir įvedė savo liaudies valdžią. Keturiasdešimt metų mūsų šalies tautos sėkmingai atkerta nevienkartines pasaulinio imperializmo atakas, tapdamos kasmet vis stipresnėmis ir galingesnėmis. Dabar mes jau nebe vieni. Pasaulyje egzistuoja galinga socializmo ir demokratijos stovykla. Šioje salėje dalyvauja kaip brangūs svečiai jaunieji liaudies Kinijos pasiuntiniai, Cekoslovakijos, Bulgarijos, Rumunijos, Lenkijos, Vengrijos, Vokietijos Demokratinės Respublikos ir Korėjos Liaudies Demokratinės Respublikos jaunimo delegacijos. (Plojimai). Daugelis dalyvaujančių draugų čekoslovakų, bulgarų, lenkų, vengrų ir rumunų čia sutiko savo senus pažįstamus ir bičiulius, su kuriais rudenį drauge kirto javus dirvonuose. (Plojimai). Leiskite man, draugai, nuoširdžiai pasveikinti brangius sve. čius 1š broliškų socialistinių šalių. (Ilgai trunkantieji plojimai). Liaudies demokratijos šalių jaunimo organizacijų atstovų dalyvavimas šioje salėje yra gyvas pasireiškimas proletarinio internacionalizmo idėjų, kurių dvasia müsų Komunistų partija ir broliškosios komunistų partijos auklėja jaunimą. (Plojimai). Ką šioms idėjoms gali priešpastatyti mūsų klasiniai prieša!? Nacionalinius kivirčus ir neapykantą, vienos rasės siundymą prieš kitą, silpnųjų engimą, kolonijų plėšimą. Ir tai savaime suprantama. Toks yra tikrasis kapitalizmo veidas. Štai kodėl jie stengiasi apšmeižti mūsų santvarką, apjuodinti naujus, tikrai broliškus santykius, kurie užsimezgė tarp socialistinės stovyklos tautų. Priešai labai norėtų išjudinti idėjines mūsų liaudies pozicijas, jos įsitikinimą pasirinkto kelio teisingumu, komunizmo triumfu. Tačiau šie mėginimai pasmerkti žlugti. Keturiasdešimtmetis patyrimas rodo, kad mūsų Tėvyne, statydama komunizmą, vykdydama Lenino priesakus, iš skurdžios, atsilikusios šalies virto pirmaujančia, galinga, nesutriuškinama valstybe. (Plojimai). Suprantama, mūsų laimėjimai kelia nerimą imperialistams, kurie norėtų sukurstyti karą prieš socializmo šalių tautas, o kol kas įvairiausiais sąmokslais ir provokacijomis trukdo mūsų taikią statybą. Mes turime budriai sekti visas priešo intrigas, turime ir ateityje atkakliai kovoti dėl taikos visame pasaulyje. (Plojimai). Tačiau tuo pačiu laiku mes turime būti, kaip visada, įsitikinę savo gynybiniu pajėgumu. Sausumos, jūrų ir oro pajėgų kariai, kurių gretose nemaža komjaunuolių, turi nepaliaujamai tobulinti savo kovinį meistriškumą ir kilnias politines-moralines savybes. Tarybų Sąjungos Ginkluotosios Pajėgos buvo, yra ir visada bus tikrosios visos didžiosios socialistinės valstybės saugotojos. (Plojimai). Tarybinė liaudis, mūsų jaunimas drąsial žengia keliu i komunizmą. Mūsų ryškus švyturys yra didis marksistinis-lenininis mokslas, kuris nurodo mūsų visuomenel teisingą kelią ir apginkluoja mus naujiems laimėjimams kovoje už didžius komunistinius idealus. Brangūs draugai! Tarybinės liaudies avangardas, organizatorius ir idėjinis vadovas yra Komunistų partija. Jos kolektyvinis protas ir valia vadovauja milijoname žmonių. Visa, ką mes turime, kuo didžiuojamės, kas sudaro müsų gyvenimo prasmę, mūsų pasiekta partijai vadovaujant. Šiame vadovavime, sąmoningame jaunimo auklėjime ir Komunistų partijos idėjų igyvendinime praktikoje - Lenino komjaunimo jėga. (Audringi plojimai). Dar kartą karštai sveikinu šaunų komjaunimą aukšto ir pelnyto apdovanojimo proga. (Plojimai). Tegu vėliava su Lenino atvaizdu, kurią jūs nešiojate ne tik prisisege prie krūtinių, bet ir savo širdyse, veda jus drauge su visa liaudimi į naujas komunizmo pergales! (Audringi plojimai). Tegyvuoja mūsų didžioji, mylimoji socialistinė Tėvynė! (Plojimai). Tegyvuoja mūsų šaunioji Komunistų partija - tarybinės liaudies vadovas ir auklėtojas! (Audringi plojimai). Tegyvuoja Visasąjunginė Lenino Komunistinė Jaunimo Sąjunga! (Ilgai trunkantieji plojimai). Tegyvuoja taika visame pasaulyje! (Audringi plojimai, visi atsistoja, girdėti šūksmai: „Komunistų partijai - šlovė, šlovė, šlovė!“”). Jaunųjų dirvonininkų balius Kremliuje Kovo 1 d. vakare Didžiuosiuose Kremliaus rūmuose užsidegė šviesa, pasigirdo muzika. Georgijaus salėje, Granovitaja ir kitose salėse prasidėjo jaunųjų dirvonininkų balius. Linksma buvo ši šventė. Sąskrydyje naujakuriai papasakojo apie savo darbą, o dabar jie prikial Ilsejosi. Visur skambėjo jų gyvas juokas, pokštai, komjaunuoliškos dainos. Jaunuoliai ir merginos šoko, žaidė, dalyvavo įvairiuose konkursuose. Georgijaus salėje baliaus daiyviams buvo surengtas koncertas. Iki vėlyvos nakties linksminosi Didžiuosiuose Kremliaus rūmuose jaunieji dirvonų nugalėtojai.


Indonezijos prezidentas Sukarnas nutarė nesiųsti Adamo Maliko, Indonezijos delegacijos vadovo, į Indonezijos ir Olandijos derybas Vašingtone dėl Vakarų Iriano, praneša Reuterio agentūros korespondentas iš Džakartos. Tai paskelbęs, operatyvinio štabo Vakarų Irianui išvaduoti viršininkas generolas majoras Achmedas Janis taip pat pareiškė, kad prezidentas nutarė atšaukti iš Vašingtono ir antrąjį Indonezijos delegatą.


Vakar Baltuosiuose rūmuose TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko pirmasis pavaduotojas A. Mikojanas susitiko su Jungtinių Valstijų prezidentu Dž. Kenedžiu. Tarybų Sajungai susitikime atstovavo TSRS ambasadorius Jungtinėse Amerikos Valstijose A. Dobryninas, Amerikai – valstybės sekretorius D. Raskas ir specialusis valstybės sekretoriaus padėjėjas L. Tompsonas. Susitikimas truko 3 valandas 15 minučių. Susitikimui pasibaigus, A. Mikojanas padarė šį pareiškimą daugybei Baltuosiuose rūmuose susirinkusių Amerikos ir užsienio spaudos, radijo bei televizijos korespondentų: Mes pasikeitėme nuomonėmis su prezidentu Kenedžiu abi mūsų šalis dominančiais klausimais, pirmiausia Kubos klausimu. Mes susitarėme su prezidentu, kad duosime atitinkamas instrukcijas – Tarybų Sąjungos vyriausybė savo ruožtu, prezidentas – savo – mūsų atstovams Niujorke, kad jie toliau „tartųsi, kaip galutinai sureguliuoti padėtį Karibų jūros rajone


LJDP CK, Lenkijos Liaudies Respublikos Valstybės Tarybos ir Vyriausybės kreipimasis į lenkų tautą

VARŠUVA, III. 13 d. (TASS). Lenkijos spaudos agentūra perduoda tokį Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos Centro Komiteto, Lenkijos Liaudies Respublikos Valstybės Tarybos ir Vyriausybės kreipimąsi į visus darbo žmones, į lenkų tautą: Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos Centro Komitetas, Lenkijos Liaudies Respublikos Valstybės Taryba, Vyriausybė su didžiu liūdesiu praneša visai mūsų šalies liaudžiai – darbininkams, valstiečiams, inteligentijai ir jaunimui, kad kovo 12 d. Maskvoje po sunkios ligos mirė Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos Centro Komiteto pirmasis sekretorius draugas Boleslavas Bierutas. Tai – sunkus praradimas Lenkijos darbininkų klasei, kurios nenuilstamu kovotoju buvo draugas Bierutas, visiems darbo žmonėms, kurių ištikimas sūnus jis buvo, liaudžiai, už kurios laisvę ir geresnę ateitį jis kovojo nuo jaunų metų per visą savo gyvenimą. Būdamas jaunu spaustuvininku, jis stojo į kovotojų už socializmą gretas. Jis grūdinosi kaip Lenkijos socialistų partijos kairiojo sparno veikėjas kovoje su cariniais grobikais, su okupantais vokiečiais bei austrais. Nuo pat Lenkijos Komunistų partijos įkūrimo pradžios jis stoja po jos vėliava. Metais tarp karų, nepalaužtas persekiojimų ir daugkartinių suėmimų, jis su entuziazmu ir pasiaukojimu organizuoja darbininkus ir darbo žmones, inteligentiją ir jaunimą kovai prieš kapitalistų ir dvarininkų valdžią, už duoną ir darbą, už demokratines laisves, už taiką ir liaudies valdžią. Kaip tarptautinio darbininkų judėjimo veikėjas, jis dalyvauja broliškųjų partijų revoliucinėje kovoje. Mūsų liaudies sunkiausios kovos prieš hitlerinius okupantus dienomis draugo Bieruto-„Tomašo“ vardas buvo nenutrūkstamai susijęs su didvyriška Lenkijos darbininkų partijos, kurios vienas iš kūrėjų jis yra, istorija. Draugas Tomašas buvo Krajovos Rados Narodovos - už nacionalinį ir socialinį išsivadavimą kovojančios lenkų tautos pirmosios demokratinės atstovybės organizatorius ir pirmininkas. Liaudies Lenkijos metai nenutrūkstamai susiję su draugo Bieruto prezidento, Ministrų tarybos pirmininko, Visos Lenkijos nacionalinio fronto komiteto pirmininko, Lenkijos Jungtinės Darbininkų partijos CK Pirmojo sekretoriaus darbu. Draugas Bierutas liko liaudies atmintyje kaip tvirtas kovotojas už liaudies valdžios stiprinimą, už Lenkijos sienas prie Oderio ir Neisės, už darbininkų judėjimo susivienijimą marksizmo-leninizmo pagrindu, už šalies atkūrimą, už mūsų tėvynės ekonomikos ir kultūros vystymą, už Lenkijos pozicijų stiprinimą pasaulyje, už socializmą. Būdamas karštas patriotas, jis buvo liaudies Lenkijos broliškos draugystės su Tarybų Sąjunga, su visomis socialistinėmis šalimis šalininkas, darbo žmonių tarptautinio solidarumo šalininkas, liepsningas kovotojas už taiką ir tautų draugystę. Darbininkų klasė, visa liaudis pažinojo jį kaip priešakinį veikėją partijos, kuri yra jų vadovas darbe ir kovoje, partijos, kuriai jis tarnavo iki paskutinio savo atodūsio; kaip ryžtingą kovotoją už komunizmą. Šlovė jo atminimui!


Į Estiją atvyksta Norvegijos užsienio reikalų ministras T.Stoltenbergas. Planuojama nutraukti ugnį Kalnų Karabach


Anglų spauda rašo, kad dėl blogos sveikatos užsienių reikalų ministeris Chamberlainas gal visiškai į savo vietą nebegrįšiąs. Dabar jis išvažiavo ilgų atostogų į Ameriką. Chamberlaino vieton minimas dabartinis kolonijų ministeris Amery. Spaudoj nurodoma, kad beveik visas anglų ministerių kabinetas gyvenąs sveikatos krizį. Sergą kuo ne visi ministeriai. Bet pavojingiausia esanti Chamberlaino sveikata. Jau pats jo staigus pasitraukimas nuo pareigų sukėlė daug kalbų. Dabar žinios apie visišką Chamberlaino atsistatydinimą patvirtino jo pavojingą ligos pobūdį.


Kaip praneša agentūros JPI korespondentas, Rodezijos ir Niasalendo federacijos vyriausybė šiandien paskelbė, kad federacijos sausumos kariuomenė ir karinės aviacijos pajėgos siunčiamos į Katangos pasienį. Pranešime sakoma, kad tai yra „įspėjamoji“ priemon


Kada paskaitos „Apie tarptautinę padėtį“ ir „Apie lietuviškai vokiškųjų nacionalistų tikrąjį veidą“ buvo užbaigtos, Tauragnų valsčiaus Vyrių apylinkės valstiečiai apsupo pranešėjus. Pasipylė klausimai. Valstiečiai klausinėjo apie Beryno konferencijos nutarimus, apie Indijos nepriklausomybę, jie domėjosi visais tarptautinio gyvenimo klausimais. Daug klausimų lietė kasdieninius kaimo gyvenimo klausimus bei valstiečių rūpesčius. Ilgai truko ir gyvai praėjo pasikalbėjimas. Ir kada susirinkimas baigėsi, vienas mažažemis valstietis išreiškė visų nuomonę, priekaištaudamas propagandistams, kodėl jie anksčiau nepravesdavo tokių susirinkimų. Panašiai kaip Vyrių apylinkėje atrodo valstiečių susirinkimai ir Lukošiūnų, ir Širvidžių, ir Nautiškių kaime, visur, kur pravedė susirinkimus ir skaitė paskaitas LKP(b) CK propagandistų grupės narys komjaunuolis drg. Marcelis ir LKP(b) Utenos apskrities komiteto karinio skyriaus vedėjas drg. Marganavičius. Panašiai vyksta susirinkimai ir kitų valsčių apylinkėse, kurias aplanko kiti LKP(b) CK propagandistų grupės nariai. Valstiečiai klausosi paskaitų su dideliu susidomėjimu, jie yra ištroškę teisingo bolševikiško žodžio ir skundžiasi, kad juos per retai aplanko. Ligi šiol politinis masinis darbas Utenos apskrityje buvo pravedamas nepatenkinamai. Pranešėjų grupė darbo neišvystė. Agitatoriai buvo tik įtraukti į sąrašą, bet daugelis jų net nežinojo, kad jie agitatoriai. LKP(b) CK propagandistų grupė stengiasi padėti LKP(b) Utenos apskrities komiteto agitacijos ir propagandos skyriui sutvarkyti darbą. Pravestas pasitarimas su agitkolektyvų vedėjais ir agitatorių pasitarimai valsčiuose, kuriuose dalyvavo 240 žmonių. Apskrities miesto agitatoriai suskirstyti į brigadas ir išvyko į apylinkes. LKP(b) CK propagandistų ir vietos aktyvo jėgomis šį mėnesį valsčiuose ir apylinkėse padaryti 67 pranešimai. Atskirai pranešimai buvo skaitomi apskrities ir valsčių inteligentijai, agitatoriams. Per susirinkimus ir mitingus pranešimų išklausė daugiau kaip 30.000 darbo valstiečių. LKP(b) CK propagandistai padeda taip pat vietos aktyvui vykdyti LKP(b) CK VII plenumo nutarimus, iškelti ir ištaisyti plenumo numatytus trūkumus, jie padeda valsčių vykdomiesiems komitetams geriau sutvarkyti žemės ir gyvulių įskaitą, atrasti buožių paslėptus gyvulius, organizuoti raudonąsias gurguoles. Jie daro pranešimus grūdų priėmimo punktuose ir kartu su vietos agitatoriais aplanko valstiečių kiemus, vesdami individualią agitaciją. Toks darbas leidžia ir patiems LKP(b) CK propagandistams geriau susipažinti su darbo valstiečių reikalais, mokytis iš masių, didinti savo patyrimą. LKP(b) CK propagandistų grupė siekia savo darbu suteikti konkrečią pagalbą vietoje apskrities partinei organizacijai, kaip tai reikalavo LKP(b) CK VII plenumas. T. Labėnas („Tiesos“ koresp.).


GINKLAVIMOSI VARŽYBŲ ŠALININKAI NORI PASISLĖPTI UŽ KONTROLĖS SKYDO

TSRS užsienio reikalų ministro A. Gromyko pareiškimas SNO radijui 1962 m. kovo 27 d.

TSRS užsienio reikalų ministras A. Gromyko šiandien padarė tokį pareiškimą SNO radijui: Tarybų Sąjungos vyriausybė yra tos nuomonės, kad nėra kito svarbesnio uždavinio, kaip užtikrinti tvirtą taiką tautoms. Siekdama šio tikslo, ji negaili nei jėgų, nei energijos. Patikimiausiu ir tikriausiu būdu nepažeidžiamai taikai įtvirtinti Tarybų Sąjunga laiko visuotinį ir visišką nusiginklavimą. Mes galime pagrįstai būti patenkinti tuo, kad visuotinio ir visiško nusiginklavimo idėja, kurią iškėlė mūsų šalis, užvaldė žmonių protus, tapo tautoms brangiausia ir artimiausia idėja, su kuria jos sieja savo viltis gyventi taikiai ir ramiai. Dabar didžioji žmonių dauguma žemėje yra karšti visuotinio ir visiško nusiginklavimo šalininkai. Siekdama, kad Ženevoje prasidėjusios derybos nuo pat pradžios vyktų dalykiškai ir praktiškai, Tarybų Sąjungos vyriausybė paruošė ir pateikė 18 valstybių komitetui tarptautiniu mastu griežtai kontroliuojamo visuotinio ir visiško nusiginklavimo sutarties projektą. Ji pasiūlė gerą pagrindą, kad aštuoniolikos komitetas galėtų greit ir sėkmingai įvykdyti SNO Generalinės Asamblėjos priesaką paruošti visuotinio ir visiško nusiginklavimo susitarimą. Reikalinga tiktai gera visų derybų dalyvių valia, kad išsipildytų tautų svajonė sukurti pasaulį, kuriame nebūtų ginklų ir kurio nenuodytų branduolinio ginklo sprogimai. Tačiau, deja, matyti, ne visi derybų dalyviai yra pasirengę parodyti tokią gerą valią. Dar tebėra mėgėjų, užuot dalykiškai svarsčius ir sprendus nusiginklavimo klausimus, raizgyti procedūrines gudrybes, kaip jie tai ne kartą darė anksčiau. Jie norėtų atitraukti tautų dėmesį nuo gyvybiškai svarbios visuotinio ir visiško nusiginklavimo problemos, sukomplikuoti padėtį derybose ir neleisti, kad būtų greit išspręsti komitetui iškilę klausimai. Ryšium su tuo patraukia dėmesį JAV valstybės sekretoriaus p. Rasko 1962 m. kovo 23 d. kalba per SNO radiją. Jis teigė, kad Jungtinių Amerikos Valstijų atstovai atvykę į Ženevą, ketindami padėti susitarti dėl nusiginklavimo. Tačiau tai, ką daro JAV valstybės sekretorius, jokiu būdu nerodo tokio noro. Ponas Raskas sako, jog TSRS turinti sudaryti sąlygas, kad būtų galima susitarti dėl branduolinio ginklo bandymų uždraudimo. Bet apie kokias sąlygas gali būti kalbama, kai Tarybų Sąjunga, kaip tai yra plačiai žinoma, ne tik sudarė sąlygas susitarti, bet ir pateikė pasitarimui svarstyti konkretaus susitarimo uždrausti branduolinio ginklo bandymus tekstą, pareikšdama, kad ji pasirengusi bet kuriuo metu pasirašyti tokį susitarimą. Pateikdami tokį susitarimo projektą, mes, kaip žinoma, atsižvelgėme ir į JAV prezidento Dž. Kenedžio ir Didžiosios Britanijos ministro pirmininko H. Makmilano 1961 m. rugsėjo 3 d. pasiūlymus, kuriuose buvo pripažinta, kad pakanka nacionalinių priemonių branduolinio ginklo bandymų atmosferoje uždraudimui kontroliuoti. Patyrimas rodo, kad nacionalinių kontrolės priemonių pakanka taip pat branduoliniams sprogimams nustatyti tiek kosminėje erdvėje, tiek ir po vandeniu. Dabar Jungtinių Amerikos Valstijų ir Anglijos atstovai vaizduoja, lyg Vakarų valstybių 1961 m. rugsėjo 3 d. pasiūlymų nebūtų buvę. Bet kas pasikeitė nuo to laiko? Ničnieko, jeigu neatsižvelgsime į tai, kad nacionalinės branduolinių sprogimų nustatymo priemonės per tą laiką įvairiose šalyse buvo dar labiau patobulintos. Atsisakydamos savo pačių pasiūlymų, Vakarų valstybės ieško dirbtinių pretekstų, siekdamos neleisti susitarti dėl branduolinio ginklo bandymų uždraudimo. Ilgą laiką vienu iš tokių dirbtinių pretekstų susitarimui sužlugdyti Vakarų valstybės kėlė tezę, kad nacionalinių kontrolės priemonių, esą, nepakanka, norint nustatyti po žeme vykdomus branduolinius bandymus. Remdamiesi mokslo ir technikos duomenimis, mes žinojome, kad nacionalinių kontrolės priemonių visiškai pakanka požeminiams branduoliniams bandymams nustatyti. Dabar ir pačios Vakarų valstybės iš esmės pripažino, kad jos buvo neteisios šiuo klausimu. Kaipgi kitaip galima vertinti tai, kas įvyko ryšium su Tarybų Sąjungoje įvykdytu požeminiu branduoliniu sprogdinimu. Tarybų Sąjungos vyriausybė nutarė akivaizdžiai įrodyti, kad, teigdami, jog nacionalinės nustatymo priemonės negalinčios užfiksuoti branduolinių sprogimų, Vakarų valstybių atstovai kalba netiesą. Mes nutarėme viešai parodyti, kad tai netiesa. Ir šis tikslas buvo pasiektas. Tarybų Sąjungoje buvo įvykdytas branduolinis sprogdinimas po žeme. Mes apie šį sprogdinimą nepaskelbėme iš anksto, tačiau jis neliko nepastebėtas. Tarybų Sąjungoje įvykdytas požeminis branduolinis sprogdinimas buvo užfiksuotas Jungtinių Amerikos Valstijų turimomis nacionalinėmis priemonėmis, ir Amerikos atominės energijos komisija paskelbė apie šį sprogimą ko ne tą pačią dieną. Tuo pačiu Jungtinės Valstijos pačios paneigė savo argumentą, kad, esą, neįmanoma nacionalinėmis priemonėmis nustatyti požeminių branduolinių sprogimų. Bet jeigu taip yra, tai kyla klausimas, kas gi belieka iš Vakarų valstybių pasiūlymo žūt būt įsteigti tarptautinę branduolinio ginklo bandymų uždraudimo kontrolės sistemą. Lieka, atvirai kalbant, Vakarų valstybių mėginimas tarptautinės kontrolės priedanga varyti Tarybų Sąjungos teritorijoje žvalgymo ir šnipinėjimo veiklą. Kaip tik šio tikslo siekia Amerikos kariniai sluoksniai, norėdami tarptautinės kontrolės priedanga įsteigti Tarybų Sąjungos teritorijoje platų šnipinėjimo tinklą. Tai patvirtina, be kita ko, ir JAV gynybos ministro pavaduotojo Gilpatriko neseniai padarytas pareiškimas. Kalbėdamas š. m. kovo 15 d. elektroninės pramonės įmonių asociacijos nariams Vašingtone, Gilpatrikas pasakė, kad, siekdamos smogti tolimą „atsakymo smūgį“ Jungtinės Valstijos „turi patikslinti priešo taikinių sistemą“ ir „nustatyti, ar galima patikimai pataikyti į šiuos taikinius“. Štai, pasirodo, kodėl ponas Raskas siekia dislokuoti Tarybų Sąjungos teritorijoje vadinamuosius kontrolės postus. Šiuose postuose Pentagonas tikisi laikyti savo karinius žvalgus. Su tuo mes niekad nesutiksime. Mes nenorime vykdyti tokios veiklos savo partnerių teritorijoje, bet taip pat neleisime, kad mūsų teritorija būtų atvira užsienio žvalgybų veiklai. Susitarimo dėl branduolinio ginklo bandymų uždraudimo pasirašymas dabar priklauso ne nuo kontrolės sistemos paruošimo. Tokia sistema yra – tai nacionalinės nustatymo priemonės. Susitarimas nepasirašomas dėl to, kad Vakarų valstybės nenori sutikti uždrausti branduolinius bandymus ir tuo pačiu padaryti galą vis naujų ir naujų rūšių branduolinio ginklo gamybos varžyboms. JAV ir Anglijos vyriausybių pozicija, kurią jos užėmė aštuoniolikos komitete vykstančiose derybose branduolinių bandymų klausimu, rodo, kad jos nesiekia sudaryti tokio susitarimo, o nori įvykdyti seriją branduolinių sprogdinimų atmosferoje. Bet jeigu JAV vėl pradės eksperimentinius branduolinio ginklo sprogdinimus, Tarybų Sąjunga, siekdama užtikrinti savo saugumą ir taiką visame pasaulyje, bus priversta į tai atsakyti savo bandymų serija. Vadinasi, JAV pradeda naują branduolinio ginklavimosi varžybų etapą. Mes nenorėtume lenktyniauti su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis kuriant ir kaupiant mirtiną ginklą. Bet kokie prasimanymai, kad Tarybų Sąjunga ketinanti pati vykdyti naujus bandymus ir todėl reikalaujanti susitarti, kad bandymai būtų nutraukti ir būtų naudojamos tik nacionalinės kontrolės priemonės, yra visiškai nepagrįsti. Šių prasimanymų tikslas aiškus apsaugoti JAV nuo tautų teisingų kaltinimų ryšium su tuo, kad JAV vėl pradeda branduolinius bandymus. Kai dėl Tarybų Sąjungos, tai ji, kaip ir iki šiol, nuosekliai kovos, siekdama, kad tuojau pat ir visiškai būtų nutraukti visi branduoliniai bandymai. Mūsų tikslas – suvienyti pastangas, kad būtų tikrai nusiginkluota, ir todėl mes esame pasirengę kad ir dabar pasirašyti sutartį dėl branduolinio ginklo bandymų uždraudimo naudojant nacionalines priemones šios sutarties vykdymui kontroliuoti. Viskas priklauso nuo Vakarų valstybių, ir visų pirma nuo Jungtinių Valstijų.


Taivanis išsiuntė Rusijai 10 tūkstančių tonų ryžių. Numatyta buvusioms TSRS respublikoms nusiųsti 100 tūkstančių tonų ryžių.


Europos rytų politikos dangus niaukiasi.

Visa eilė faktų rodo, kad Europos rytuose politinis dangus vis labiau niaukiasi. Labai jautriu politiniu barometru yra, be abejo, sovietų spauda, kaipo labiausiai oficiozinė visam pasauly. Taigi, pastaruoju laiku ta spauda rodo didelio nerimo. Priešakin kišama Lenkija ir Vilniaus klausimas. Vedamieji sovietų organai tvirtina, kad T. S. Tarybos rudens sesijoj busiąs padarytas į Lietuvą didelis spaudimas išgauti iš Lietuvos Vilniaus atsižadėjimą. Ir kad Lietuvai atsisakius, būsią bandoma daryti „nasilije nad litovskim narodom“. Drauge su tuo sovietų spauda paėmė nepaprastai aštrų toną prieš Lenkiją. Vedamieji Maskvos organai „Izviestija“ ir „Pravda“ pilni priešingų lenkams straipsnių, žinių ir karikatūrų. Kiekvienas lenkų politikos žingsnis yra sekamas ir komentuojamas. Ypač paskutinieji Zaleskio pareiškimai Paryžiuj sukėlė didelio triukšmo sovietuose. Dar neseniai buvo kalbama apie lenkų rusų prekybos sutartį ir net apie garantijų bei nepuolimo sutartį. Šiandien visos tos kalbos nutilo. Sovietų spauda faktiną politikos padėtį Europos rytuose konstruoja tokiu būdu. Anglija drauge su Lenkija norinčios rytuose būtinai sudaryti antisovietinį frontą. Tokio fronto sudarymui iki šiol daugiausia kliudžiusi Lietuva. Užtat Lietuvą dabar norima paklupdyti ir priversti įeiti į prieš sovietinį fronta, arba su ja atsiskaityti. Išeinant iš šitos faktų konstrukcijos aiškinama, ir antilietuviška Chamberlaino poziciją Ženevoj. Daug taipogi komentarų ir spėliojimų sukėlė anglų atstovo Berlyne Lindsay kelionė Varšuvon ir ilgas konferavimas su Pilsudskiu. Max Lindsay yra šaukiamas Londonan užimti užsienių reikalų viceministerio vietą. Tiesa, sovietai jau ne nuo šiandien nekenčia anglų ir visur stengiasi matyti jų kerštingą ranką. Žinoma, anglai sovietams gero nenori ir labai pasidžiaugtų, jeigu atsirastų kas bolševikus apkultų. Tačiau sunku tikėti, kad anglai patys panorėtų dalyvauti bet kokiam kare prieš Sovietų Rusiją. Anglų politinės partijos, neskiriant nė pačių konservatorių, mažiausiai turi tam palinkimo. Pastumti ką kitą karan, kaip sovietų spauda mano, žinoma galima, bet niekas nėra tiek kvailas, kad eitų karan su Rusija dėl kieno nors svetimos, nors ir anglų, malonės. Ir lenkai jei eis karan prieš Rusiją, tai ne dėl Londono ar kieno kito malonės, bet tik tada, kaip to reikalaus jų gyvieji reikalai. Sunku tvirtinti, kad ar Varšuva ar Maskva šiandien karo norėtų. Vidaus padėtis ir pas vienus ir pas antrus nėra tokia, kad galėtų lengvai karą pakelti. Tačiau juk žinia, kad dažnai karan įtraukia ne laisvas noras, bet aplinkybės. Kai dėl Sovietų Rusijos, tai reikia nepamiršti, kad šalia karo nenorinčios Maskvos yra Charkovas ir Minskas, kurie karo su lenkais labai laukia. Minske ir Charkove pilna politinių pabėgėlių iš lenkų okupuotos Gudijos bei Ukrainos. Daugelis jų yra ištrūkę iš žiaurių lenkiškų kalėjimų, kur žmonės marinami badu ir kankinami. Visi tie pabėgėliai dega kerštu ir stengiasi sukelti prieš lenkus savo tautiečius. O ukrainiečiai ir taip nieko taip nekenčia kaip lenko. Čia jau veikia amžiais išsidirbusi dar nuo Pavliuko, Nalivaikos, Chmelnickio, Gontos ir Železniako laikų neapykanta. Gudai lenkus išmokė neapkęsti tik pastaruoju laiku. Bet nors ir trumpu laiku lenkai padarė viską, kad gudai jų neapkęstų. Ypač Pilsudskio režimui atėjus, lenkai, „dirba“ okupuotoj Gudijoj ir Ukrainoj išsijuosę. Vien tik šį pavasarį buvo trys didelės politinės bylos: Lucke, Vilniuj (Hromada) ir Baltstogėj, kuriose nueista iš viso apie 400 kaltinamųjų. Iš jų nemažiau kaip pusė iki gyvos galvos. Ilgesniam kalėjimui tik šiemet nuteista iš viso 600 su viršum žmonių. Apie trumpesnes bausmes nėra kalbos. Šiandien lenkų okupuotoj Ukrainoj sunku rasti susipratęs ukrainietis, kuris nebūtų sėdėjęs kalėjime. Visa tai, žinoma, kaip Charkove taip ir Minske neveikti negali ir todėl čia keršto noras liepsnote liepsnoja. Nors politiką veda Maskva, tačiau ir Charkovas su Minsku turi savo balsą. Be to, ir rusai lenkų nekentė ir nekenčia ir Rusijoj jokis karas nebus toks populiarus, kaip karas prieš lenkus. Taigi sakom, kad nors Maskvos interesai karo dabar pageidauti neleidžia, tačiau aplinkybės kartais intereso išrokavimų nežiūri. Iš kitos pusės rusai mato, kad lenkai skubiai ruošiasi karui. Tai jie mato ypač iš karo biudžeto ir iš ginklavimosi. Pernai biudžete karo ministerijai buvo numatyta 620 milionų, o išlaidų padaryta 834 milionų. Vadinasi, 214 milionų vyriausybė išleido savo nuožiūra be jokio seimo sutikimo, nes tai paaiškėjo tik dabar biudžetą svarstant. Įdomu, kad seimas nei vienu žodžiu šito pereikvojimo nepapeikė. Šiemet karo biudžetas padidintas 140 milionų, būtent, skiriama 760 milionų. Jeigu prie to pridėti 40 mil. pasienio korpusui išlaidų, išlaidas militarizuotai policijai ir karo pramonei, tai susidarys daugiau kaip pusė visų išlaidų. Pažymėtina, kad pepesininkai labai solidaringai balsavo už karių biudžetą, o jų atstovas pasakęs iš tribunos, pad pepesininkai balsuosią už karo biudžetą dėl to, kad gresiąs karo pavojus iš Sovietų Rusijos ir ginkluotis esą reikalinga. Visa tai Maskva girdi, mato ir daro savo išvadas. Karų politikoj vaidina svarbų vaidmenį prerentinis karas, šituo pavadinimu vadinama karas tada, jeigu vienas partneris, matydamas kito ruošimąsi, stengiasi išprovokuoti karą pirma, negu priešininkas savo ruošimąsi pabaigė. Tokia preventinio karo politika suvaidino didelį vaidmenį 1914 m., kada Vokietija manė užklupti nepilnai pasiruošusią Rusiją. Lenkija ir Rusija šiandien abi yra dar ruošimosi stadijoj ir sunku būtų pasakyti, kuri iš jų daugiau yra pasiruoširsi. Kai kas spėja, kad Rusija daugiau. Užtat lenkai nesnaudžia. Jie ne tik ginkluojasi, bet atnaujino ir praplėtė neseniai savo sutartį su Rumunija. Taigi, mums rodos, čia ir be anglų sprogstamos medžiagos jau prisirinkę nemaža. O uždegamoji kibirkštis gali atsirasti netikėtai.


N. A. Bulganinas priėmė Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos Prezidentą Josipa Broz‑Tito

Birželio 4 d. Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos Prezidentas draugas Josipas Broz‑Tito aplankė TSRS Ministrų Tarybos Pirmininką draugą N. A. Bulganiną. Draugą Tito lydėjo Sąjunginės vykdomosios večės Pirmininko pavaduotojas Edvardas Kardelis, valstybės sekretorius užsienio reikalams Koča Popovičius. Sąjunginės vykdomosios večės narys Mijalko Todorovičius, Chorvatijos Liaudies Respublikos Vykdomosios večės Pirmininkas Jakovas Blaževičius ir Jugoslavijos Federatyvinės Liaudies Respublikos Nepaprastasis ir įgaliotasis Ambasadorius TSR Sąjungoje Velko Mičiunovičius. Priėmime dalyvavo TSR Sąjungos Užsienio reikalų ministras D. T. Sepilovas ir TSRS Nepaprastasis ir įgaliotasis Ambasadorius Jugoslavijos Federatyvinėje Liaudies Respublikoje N. P. Firiubinas. Įvyko draugiškas N. A. Bulganino ir Josipo Broz-Tito pasikalbėjimas.